ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 травня 2024 року 	м.Суми	

Справа №592/7097/23 
Номер провадження 22-ц/816/655/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2023 року у складі судді Фоменко І.М., ухваленого в м. Суми, 
в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі по тексту (ПрАТ «Страхова група «ТАС») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 серпня 2019 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі Лебедин – Михайлівка – Токарі Сумської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Loncin 200 GY-3, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , та транспортного засобу KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 , а також постановою Лебединського районного суду Сумської області (справа №950/2238/19) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП.
Після цього на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено страховий акт №09016/27/919 від 27 грудня 2019 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 22475 грн. Посилаючись на те, що відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується постановою Лебединського районного суду Сумської області від 04 жовтня 2019 року (справа 591/5655/19), у відповідності до абз. «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право подати регресний позов до страхувальника. 
ПрАТ «Страхова група «ТАС» просило суд ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з ОСОБА_1 шкоду в порядку регресу у розмірі 22475 грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 2684 грн сплаченого судового збору.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовлено. 
В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування шкоди в порядку регресу, що регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України, а також у сфері страхування – Законом України «Про обов`язкове страхування цим вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому, право вимоги до відповідача у товариства виникло з моменту виплати страхового відшкодування потерпілій стороні – 03 січня 2020 року, а не з моменту настання страхового випадку. 
Звертає увагу також і на те, що пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, продовжені строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 786, 1293 цього кодексу на період дії карантину. 
Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 24 серпня 2019 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі Лебедин – Михайлівка – Токарі Сумської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Loncin 200 GY-3, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , та транспортного засобу KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.8). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_2 .
Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок порушення ним вимог п. 2.3б, п. 14.6 Правил дорожнього руху України встановлена постановою Лебединського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2019 року, що набрала законної сили 15 жовтня 2019 року. 
Крім того, постановою Лебединського районного суду Сумської області від 04 жовтня 2019 року у справі №591/5655/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КупАП. Вставлено, що ОСОБА_1 24 серпня 2019 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі Лебедин – Михайлівка – Токарі Сумської області, керуючи мотоциклом Loncin 200 GY-3, д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до приїзду працівників поліції (а.с. 14).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісом №АО/5998786 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 липня 2019 року (а.с.13).
27 грудня 2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» складно страховий акт №09016/27/919, яким визначено суму страхового відшкодування, що з вирахуванням розміру франшизи становить 22475 грн 00 коп., які були перераховані 03 січня 2020 року (а.с. 9, 12). 
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних відносин, які склалися між сторонами по справі, під час обчислення позовної давності мають застосовуватись положення статті 262 ЦК України. Згідно цієї норми заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна із сторін такого зобов`язання кредитор.
Посилаючись на те, що у даній справі днем настання події (днем вчинення ДТП) є 24 серпня 2019 року, тому суд першої інстанції дійшов до висновку, позовна давність спливає у число та місяць останнього третього року, тобто 24 серпня 2022 року. Тому, підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з ОСОБА_1 немає.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Предметом спору у даній справі є стягнення зі страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.
У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічні положення містяться у ст. 108 Закону України « Про страхування ». 
В пункті 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 роз`яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. 
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права ( зокрема, статтею 1191 ЦК ), а також статтею 38 Закону №1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 108 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. 
Зі змісту статті 38 Закону слідує, що при розгляді справ за позовами страховиків за полісами обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів чи Моторного (транспортного) страхового бюро України до винних осіб про стягнення сум виплаченого страхового відшкодування  судам слід виходити з того, що такі суми стягуються відповідно до вимог спеціального законодавства - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в порядку регресу і положення ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України « Про страхування » до даних правовідносин не застосовуються.
Проте, на вказані норми суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку, що мало місце заміна сторони стягувача у зобов`язанні, тоді як ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося з вимогами в прядку ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно, право вимоги у позивача виникло не з моменту виникнення страхового випадку – 24 серпня 2019 року, а з моменту виплати страхової суми – 03 січня 2020 року. 
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що набрав чинності з 02 квітня 2020 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою КМУ від 11 березня 2020 року за №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»  установлено  з 12 березня 2020 року, що діяв до  24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. 
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» подано поза межами строків позовної давності. 
При вирішенні заявлених ПрАТ «Страхова група «ТАС» позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Судом першої інстанції та не спростовано сторонами, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24 серпня 2019 року, у зв`язку з чим ПрАТ «Страхова група «ТАС» набуло право стягнення з ОСОБА_1 , як винної особи, в порядку регресу, сплаченої потерпілій стороні суми страхового відшкодування в межах визначеної полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, що з вирахуванням суми франшизи становить 22475 грн 00 коп. 
Відповідно до ст.  29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
При цьому, з положень п.  36.2 ст.  36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та експертизи пошкодженого майна.
Зі змісту поданої заяви про страхове відшкодування слідує, між потерпілою стороною та страховиком досягнуто згоди щодо розміру страхового відшарування страхового відшкодування, що становить 22475 грн 00 коп. та порядку його виплати (а.с. 8). 
Таким чином, беручи до уваги те, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача в межах виплаченого страхового відшкодування, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. 
З огляду на  вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» майнову шкоду в порядку регресу в сумі 22475 грн 00 коп. 
Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 2684 грн 00 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 4026 грн 00 коп. за апеляційне оскарження рішення суду. 
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                     
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити. 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у рахунок відшкодування майнової шкоди в порядку регресу 22475 гривень 00 копійок та 2684 гривні 00 копійок судового збору за розгляд страви в суді першої інстанції. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 4026 гривень 00 копійок судового збору за апеляційне оскарження рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова