ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5267/24 Справа № 209/1594/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-
В С Т А Н О В И Л А:
       Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на дії/бездіяльність органу примусового виконання – повернуто заявниці без розгляду.
       Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.
       Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що про порушення своїх прав заявник був обізнаний з 28.02.2024року, про що подана ним скарга начальнику виконавчої служби.
       До суду зі скаргою заявник звернувся 13.03.2024 року.
       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, скаргу подано з пропуском строку, встановленого чинним законодавством, та відсутнє клопотання про його поновлення, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення скарги без розгляду.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
       Згідно зі статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
       Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
       У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що передбачений законом строк звернення до суду є процесуальним, може бути поновленим за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
       Положення наведених статей дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність.
       Бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу. Отже, залишення скарги на бездіяльність державного виконавця, яка триває, без розгляду з мотивів пропуску процесуального строку подання скарги є такою, що вчинена з порушенням норм процесуального права.
       Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 127/2-2177/2005 (провадження № 61-38328св18).
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено без додержання норм процесуального права що регулюють порядок вирішення даного питання, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Згідно ч.1 п.4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
       Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року— скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       
       Судді: