ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6502/20                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 травня 2024 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:                                                                                                                                                                                                                                     
Судді-доповідача:    Маринчак Н.Є.,
Суддів:                      Черпака Ю.К, Штульман І.В. 
при секретарі судового засідання Самородській Т.Ю.,
за участі 
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - Касандяка Володимира Васильовича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії,                

В С Т А Н О В И В:

17.03.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив суд:
-   визнати протиправними дії відповідача, що полягають у неправильному обрахуванню суми, яка належить до виплати позивачу з 01.01.2018 у зв`язку із перерахунком пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018;
-   зобов`язати відповідача провести і здійснювати у подальшому нарахування та виплату пенсії позивачу із включенням до складу грошового забезпечення, окрім посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, згідно з довідкою Управління державної охорони № 2/6-998 від 13.04.2018 та надбавки, що мають щомісячний характер та премію, згідно з довідкою Управління державної охорони № 883 від 11.06.2012;
-    стягнути з відповідача кошти на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок протиправних дій у розмірі 421 691,43 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021 адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 05.03.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Державної охорони України № 2/6-1601 від 13.10.2020 з урахуванням складових грошового забезпечення: посадовий оклад (8880,00 грн), оклад за військовим званням (1270,00 грн), надбавка за вислугу років 40 % (4060,00 грн), надбавка за особливості проходження служби 53 % (7531,30 грн), надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15 % (1332,00 грн), премія 54 % (4795,20 грн), відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 та виплатити неотримані за минулий час суми пенсії, з урахуванням проведених виплат.
Постановою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2021 - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Державної охорони України № 2/6-1601 від 13.10.2020 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Державної охорони України № 2/6-1601 від 13.10.2020 року з урахуванням складових грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 р., з урахуванням проведених виплат. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
14.11.2022 позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва  із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У заяві  від 14.11.2022 позивач на підставі статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України просив: 
- постановити окрему ухвалу, яку направити на ім`я начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, для вжиття заходів щодо усунення порушень і умов, що сприяли порушенню статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статтей 18, 19 Закону України "Про виконавче провадження";
- у окремій ухвалі передбачити вказівку начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити заходів для направлення до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2 документів із розрахунком грошових сум, які належать до виплати ОСОБА_1 , згідно виконавчого листа № 640/6502/20, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 16.11.2021, копії яких у встановлений судом строк направити до суду і ОСОБА_1 .
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали   відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку, виплаті недоотриманих за минулий час сум пенсії передує розрахунок такої суми та її узгодження із Пенсійним фондом України та Державною казначейською службою України. Після узгодження такі кошти набувають статусу боргу Держави України, який погашається за рахунок Державного бюджету.
За даних обставин, суд першої інстанції зазначив, що не убачає за доцільне постановлення окремої ухвали, оскільки її наявність не надає відповідачу повноваження та бюджетні асигнування на виплату Державного боргу.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким  задовольнити наступні вимоги: 
- ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 у справі № 640/6502/20 визнати протиправною та скасувати; 
- ухвалити постанову суду апеляційної інстанції, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у місті Києві направити на адресу стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 документ із відомостями про розрахунок.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного і необґрунтованого судового рішення, що не відповідає завданню адміністративного судочинства та суперечить принципу верховенства права.
Апелянт наполягає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які передбачені статтями 5, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вдався до вирішення спору про повноваження відповідача і ухилився від розгляду питання про право позивача на одержання інформації про розрахунок грошових сум, які належать до виплати ОСОБА_1 , згідно виконавчого листа № 640/6502/20 виданим Окружним адміністративним судом м. Києва від 16.11.2021, за захистом якого він, фактично, звернувся до суду.
Додатково, позивач посилається на рішення Верховного суду від 14.07.2022 у справі № 260/4504/20.
Посилаючись на такі та інші аргументи, апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.10.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі №640/6502/20 скасовано. Справу №640/6502/20 направлено для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.
12.10.2023 матеріали справи надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.12.2023.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2023 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві докази на підтвердження виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 по справі №640/6502/20; інформацію про розмір нарахованої але невиплаченої пенсії ОСОБА_1 у зв`язку зі здійсненням перерахунку пенсії на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 по справі №640/6502/20. Відкладено розгляд справи №640/6502/20 до 17.01.2024.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 задоволено заяву адвоката Касандяка Володимира Васильовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Протокольною ухвалою від 17.01.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 31.01.2024.
Протокольною ухвалою від 31.01.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 06.02.2024.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2024 визнано необґрунтованим відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Бєловій Л.В., передано справу № 640/6502/20 для визначення судді у порядку, встановленому частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Бєлової Л.В. у справі № 640/6502/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Єгорової Н.М. визнано необґрунтованою, передано справу №320/6211/21 для визначення судді у порядку, встановленому частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід.
Протокольною ухвалою від 06.02.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.02.2024.
Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання, яке призначено на 21.02.2024 - не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи на підставі статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Єгорової Н.М. у справі №640/6502/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Разом з тим, суддею-доповідачем Єгоровою Н.М. та членом колегії Бєловою Л.В. 22.02.2024 подано заяви про самовідвід, які обґрунтовані тим, що враховуючи підстави викладені ОСОБА_1 в заявах про відвід, не зважаючи на встановлення ухвалами суду від 12.02.2024 та від 21.02.2024 відсутності підстав для відводу суддів Бєлової Л.В. та Єгорової Н.М., з метою попередження виникнення у сторін в даній справі припущення щодо упередженості чи необ`єктивності при розгляді і вирішенні справи, Єгоровою Н.М. та Бєловою Л.В.  заявляється самовідвід у даній справі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 заяви Єгорової Н.М. та Бєлової Л.В. про самовідвід у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії задоволено.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 для розгляду зазначеної справи було визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Коротких А.Ю. та суддів: Кучми А.Ю., Чаку Є.В.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 колегію суддів у складі судді-доповідача Коротких А.Ю. та суддів: Кучми А.Ю., Чаку Є.В. прийнято справу №640/6502/20 до свого провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засідання на 11.03.2024.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2024 виправлено описку в тексті ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 про прийняття справи № 640/6502/20 до провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2024 заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Коротких А.Ю., Кучми А.Ю. та Чаку Є.В. від участі у розгляді адміністративної справи № 640/6502/20 визнано необґрунтованою. Передано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Коротких А.Ю., Кучми А.Ю. та Чаку Є.В. від участі у розгляді адміністративної справи № 640/6502/20 для вирішення відповідного питання судді, який не входив до складу суду, що розглядає справу та був визначений за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Коротких А.Ю., Кучми А.Ю. та Чаку Є.В. від участі у розгляді адміністративної справи № 640/6502/20.
Судове засідання повістками-повідомленнями призначено на 01.04.2024.
Разом з тим, колегію суддів Коротких А.Ю., Кучми А.Ю. та Чаку Є.В. 01 квітня 2024 року подані заяви про самовідводи, які обґрунтовані тим, що враховуючи підстави викладені ОСОБА_1 в заяві про відвід вищезазначеної колегії суддів, незважаючи на встановлення ухвалами суду від 18.03. 2024 та від 20.03. 2024 відсутності підстав для відводу колегії суддів, з метою попередження виникнення у сторін в даній справі припущення щодо упередженості чи необ`єктивності при розгляді і вирішенні справи, останніми заявляються самовідводи у даній справі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 заяви Коротких А.Ю. , Кучми А.Ю. та Чаку Є.В про самовідвід у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії задоволено.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2024 для розгляду зазначеної справи було визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Маринчак Н.Є., суддів Черпака Ю.К. та Штульман І.В.
Ухвалами колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Маринчак Н.Є., суддів Черпака Ю.К. та Штульман І.В. від 03.04.2024 справу № 640/6502/20 прийнято до свого провадження та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження відповідно до частини 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 заяву ОСОБА_1 від 05.04.2024 вх.№ 13940 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Маринчак Н.Є. визнано необґрунтованою. Передано справу №640/6502/20 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду судді, що вирішуватиме питання про відвід.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від  10.04.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Маринчак Н.Є. у справі № 640/6502/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 30.04.2024.
У судове засіданні від 30.04.2024 з`явились позивач та його представник Касандяк В.В. , які надали свої пояснення та доповнення.
У судовому засіданні від 30.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву щодо проведення судового засідання, перенесеного на 01.05.2024 в режимі відеоконференції, оскільки він не зможе бути присутній.
Протокольною ухвалою від 30.04.2024 оголошено перерву в судових дебатах до 01.05.2024.
У судовому засіданні від 01.05.2024 проголошено вступну на резолютивну частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, оголошено дату складання повного тексу судового рішення 06.05.2024.
02.01.2024 представником Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2023 розрахунок пенсії за вислугу років та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії позивача. Додатково зазначено, що виплату заборгованості в сумі 238592,18 грн буде здійснено в межах бюджетних асигнувань на цю мету.
17.01.2024 представником апелянта Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву, згідно якої ОСОБА_1 вважає за необхідне уточнити вимоги його заяви від 14.11.2022.
17.01.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання про постановлення окремої ухвали.
30.01.2024 представником Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив на апеляційну скаргу. 
31.01.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання про постановлення окремої ухвали.
Протокольною ухвалою суду у складі судді-доповідача Єгорової Н.М., суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю. від 31.01.2024 у задоволені такого клопотання відмовлено.
01.02.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання щодо невідкладного вжиття судом заходів процесуального примусу та долучено до матеріалів справи вимогу державного виконавця.
06.02.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання щодо необхідності виходу суду за межі вимог заявника.
06.02.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву щодо розподілу судових витрат.
07.02.2024 представником Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано відзив на клопотання про встановлення окремої ухвали.
08.02.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання про видачу дублікату виконавчого документу.
19.02.2024  представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву про залучення третіх осіб.
19.02.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву щодо уточнення способу судового захисту законних інтересів заявника.
22.02.2024  відповідачем подано пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.
29.02.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання про видачу дублікату виконавчого документу.
04.03.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання про виправлення описки в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024.
04.03.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання щодо відкриття судового провадження за заявою ОСОБА_1 від 29.02.2024 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 640/6502/20.
12.03.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано клопотання про видачу дублікату виконавчого документу.
18.03.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву щодо ефективного способу захисту прав та інтересів заявника.
За наслідками звернення позивача щодо видачі дублікату виконавчого документу заступником керівника апарату Шостого апеляційного адміністративного суду Новак В.О. надано відповідь від 20.03.2024 № 02.5-11 640/6502/20/1556/2024. 
01.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву про звільнення позивача від обов`язку доказування.
01.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву про уточнення вимог заявника.
08.04.2024 представником Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив на заяву про уточнення вимог заявника. 
08.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву про видачу дублікату виконавчого документу.
12.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано три клопотання: про витребування доказів (вх.№ 14981, том 3 а.с.173-177), про уточнення способу судового захисту прав, свобод та інтересів заявника (вх.№ 15023, том 3 а.с.178-187), про залучення третіх осіб та витребування доказів (вх.№    15082, том 3 а.с.188-190).
15.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву щодо забезпечення авторитету правосуддя ( вх. №    15261, том 3 а.с. 191-196).
Під час розгляду клопотань представника позивача Касандяка Володимира Васильович у судовому засіданні від 30.04.2024, останній заявив клопотання про залишення без розгляду усіх його клопотань, поданих протягом 17.01.2024 - 08.04.2024.
Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів без виходу до нарадчої кімнати, ухвалила задовольнити заявлене представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем клопотання та залишити без розгляду клопотання представника позивача Касандяка Володимира Васильовича від 17.01.2024 вх.№1674, заяву від 17.01.2022 вх.№1666, клопотання від 01.02.2024 вх.№3839, від 06.02.2024 вх.№4438, заяву від 19.02.2024 вх.№6361, від 19.02.2024 вх.№6357, від 01.04.2024 вх.№12924, від 08.04.2024 вх.№ 14321.
Крім того, у судовому засіданні представник позивача Касандяк Володимир Васильович просив суд, подані ним чотири клопотання (від 12.04.2024 клопотання про витребування доказів (вх.№ 14981, том 3 а.с.173-177), про уточнення способу судового захисту прав, свобод та інтересів заявника (вх.№ 15023, том 3 а.с.178-187), про залучення третіх осіб та витребування доказів (вх.№ 15082, том 3 а.с.188-190) та від 15.04.2024 клопотання щодо забезпечення авторитету правосуддя ( вх. №    15261, том 3 а.с. 191-196) розглянути колегією суддів у нарадчій кімнаті під час постановлення остаточного рішення по справі.
У судовому засіданні від 30.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву щодо розподілу судових витрат (вх. № 17599 від 01.05.2024).
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача-суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно зі статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. 
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.
Як вже було зазначено вище, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Державної охорони України № 2/6-1601 від 13.10.2020 з урахуванням складових грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, з урахуванням проведених виплат.
Позивач у поданій заяві до суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем порушено право позивача на одержання інформації у формі документу, видавником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві із відомостями про розрахунок грошових сум, які належать до виплати ОСОБА_1 , згідно з виконавчим листом № 640/6502/20 виданим судом першої інстанції 16.11.2021.
Щодо вказаних посилань позивача колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 09.12.2021 року у справі № 9901/235/20, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (пункт 10 постанови).
При поданні заяви від 14.11.2022 позивачем зазначено про порушення відповідачем вимог статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України. 
За матеріалами справи, відповідачем, який є боржником здійснено обрахунок заборгованості перед позивачем, однак такі докази не направлені на адресу стягувача.
Слід зауважити, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача.
Оцінюючи доводи апелянта, колегія суддів зауважує, що ненадання позивачу відомостей про розрахунок грошових сум, які належать йому до виплати свідчить про  неналежне виконання відповідачем постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі № 640/6502/20 та, як наслідок, порушення відповідачем норм Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших нормативно-правових актів в частині обов`язковості виконання судового рішення.
Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити заяву ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльності, вчиненою суб`єктом владних повноважень - відповідачем при виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі № 640/6502/20 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в тридцятиденний строк вжити заходів щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі № 640/6502/20.
Розглянувши заяву позивача від 06.02.2024 вх.№ 4435 про стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 1 пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі (додаткова постанова Верховного Суду від 12.09.2018 по справі №810/4749/15).
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.
Як встановлено судовою колегією, згідно акту виконаних робіт від 05.02.2024 з надання послуг адвоката за договором від 10.02.2020 про надання правової допомоги ОСОБА_1 у провадженні по адміністративній справі № 640/6502/20, що здійснювалось у Окружному адміністративному суді міста Києва, Шостому апеляційному адміністративному суді, Верховному Суді у складі Касаційного адміністративного суду за заявою від 14.11.2022 про визнання протиправною бездіяльності боржника у ВП № НОМЕР_2 та зобов`язання його вчинити дії на виконання судового рішення, витрати заявника на професійну правничу допомогу складають 36 434 грн.
При визначенні сум відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги мають бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.
За матеріалами справи, відповідачем подано заперечення від 08.04.2024 щодо заяви апелянта про стягнення витрат на правничу допомогу, за змістом якої останній заперечує про задоволення такої заяви.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений     у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №640/15803/19, від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, які мають бути враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.
Разом з тим, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 27.03.2024 у справі №924/691/22, відповідно до якої суд касаційної інстанції погодився із висновками апеляційного суду щодо необхідності застосування принципів реальності та пропорційності витрат на професійну правничу допомогу адвоката, застосувавши критерій розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи.  
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21, від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21)
Здійснивши системний аналіз наведених вище доказів понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій в процесі вивчення матеріалів справи та підготовки процесуальних документів для забезпечення юридичного представництва інтересів, колегія суддів зазначає, що сума в розмірі 6 000, 00 грн відповідає принципу співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу.
З приводу вимоги апелянта про стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 6   463 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2023 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2147, 20 грн, 16.02.2023 позивачем сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2   147, 20 грн, відтак сума у розмірі 4 294,40 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.  
З приводу вимоги апелянта щодо стягнення суми в розмірі 2147, 20 грн, сплаченої 01.02.2023 до Верховного Суду, колегія суддів зауважує, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.01.2023 зазначено, що ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою складає 2147,20 грн.
За змістом ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.02.2023 квитанцію до платіжної інструкції від 01.02.2023 №0.0.2841597590.1 про сплату судового збору на суму 2147,20 грн  не прийнято до розгляду як таку що сплачена іншою особою; зазначено, що позивач судовий збір за подання касаційної скарги не сплачував, зазначена квитанція не може вважатися належним доказом сплати судового збору.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суми судового збору 2147,20 грн сплаченого згідно квитанції до платіжної інструкції від 01.02.2023 №0.0.2841597590.1 на рахунок Верховного Суду.
Таким чином, заява позивача від 06.02.2024 вх.№ 4435 щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню.
У судовому засіданні від 30.04.2024 представником позивача Касандяком Володимиром Васильовичем подано заяву щодо розподілу судових витрат (вх.№ 17599 від 01.05.2024).
Розглянувши подану заяву, колегія суддів зазначає, що заява представника позивача щодо розподілу судових витрат від 30.04.2024 вх. № 17599 не містить доказів надсилання такої заяви Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві. 
Відповідно до статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановленні загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.
Так, вказаною статтею встановлено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Частиною другою статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Розгляд оскаржуваної позивачем ухвали здійснюється у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження факту направлення позивачем заяви щодо розподілу судових витрат від 30.04.2024 на адресу відповідача, останній позбавлений можливості реалізувати своє права подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, висловити свою позицію з цього питання та надати необхідні докази.
В контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони «бути вислуханою» як передумови того, що вона була «почута», що є складовою права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України», заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року).
Суд звертає увагу представника позивача на те, що заяви та клопотання подаються до суду з додержанням вимог встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне заяву представника позивача щодо розподілу судових витрат від 30.04.2024 вх. №   17599 залишити без розгляду.
За матеріалами справи, 12.04.2024 вх.№ 14981 (том 3, аркуш справи 173-177) представником позивача подано клопотання, за змістом якого останній просить:
1) визнати обставину наявності та належного обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у місті Києві черговості з погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що утворилась у пенсійних справах осіб, які перебувають на пенсійному обліку, такою що має значення для правильного вирішення справи ОСОБА_1 , та, відповідно, такою, що підлягає встановленню судом; 
2) постановити ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві, у розумний строк, подати до Шостого апеляційного адміністративного суду копію списку черговості з погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що утворилась у пенсійних справах осіб, які перебувають на пенсійному обліку у ГУ ПФУ Київ, у якому (списку) передбачити відомості за наступними показниками: a) порядковий номер у черзі, b) номер справи, у який ухвалене судове рішення з виконання якого виникла заборгованість; c) дату винесення судового рішення; d) дату фактичного погашення заборгованості за рішенням суду за рахунок грошових коштів, що виділені Бюджетною програмою " Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду ".
Мотиви клопотання апелянта зводяться до незгоди із листом відповідача від 13.03.2024 № 9055-8855/С-02/8-2600/24, згідно якого йому надано розрахунок на виплату заборгованості у пенсійній справі позивача від 23.09.2021 та розрахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2024. За позицією апелянта, насправді у Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві обліку черговості з погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду не ведеться.
З приводу зазначеного клопотання колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статі 80 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів   судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах   другій   та третій   статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Таким чином, колегія суддів наголошує, що за текстом клопотання позивачем не зазначено поважних причин, які перешкоджали йому у самостійному наданні таких доказів. 
Крім того, апелянтом не надано суду доказів звернення до відповідача з вимогою надання копії списку черговості з погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.  Листів - відмови у наданні таких документів суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, клопотання представника позивача - адвоката Касандяка Володимира Васильовича від 12.04.2024 вх.№ 14981 (том 3, аркуш справи 173-177) підлягає залишенню без задоволення.
За матеріалами справи, 12.04.2024 вх.№ 15023 (том 3, аркуш справи 178-187) представником позивача подано клопотання про уточнення способу судового захисту прав, свобод та інтересів заявника, за змістом якого останній просить:
1) постановити окрему ухвалу про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо забезпечення права ОСОБА_1 на ефективне відновлення його порушених прав, на захист яких ухвалено постанову ШААС від 21.07.2021 у справі № 640/6502/20, яку направити на ім`я начальника Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, для вжиття заходів для усунення причин і умов, що призвели до порушення вимог ст. 370 КАС, та для вжиття заходів по забезпеченню права ОСОБА_1 на звернення, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 3 Закону України " Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про стягнення сум заборгованості ГУ ПФУ Київ перед ОСОБА_1 за рахунок коштів, передбачених за Бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; 
2) ухвалою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві, у встановлений судом строк, видати ОСОБА_1 , у формі таблиці, витяг із списку судових рішень, що зараховані до черги на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що утворилась у пенсійних справах осіб, які перебувають на пенсійному обліку у ГУ ПФУ Київ, у якому (витягу) передбачити відомості за наступними показниками: a) порядковий номер у черзі, b) номер справи, у який ухвалене судове рішення з виконання якого виникла заборгованість; c) дату винесення судового рішення; d) дату фактичного погашення заборгованості за рішенням суду, починаючи з відомостей про перше судове рішення, що перебуває та або перебувало у черзі на повне його виконання, завершуючи відомостями про постанову ШААС від 20.07.2021 у справі № 640/6502/20.
З приводу зазначеного клопотання колегія суддів зазначає наступне.
За приписами статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.
Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Згідно зі статтею 324 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Отже, окрема ухвала може бути постановлена лише в разі, якщо під час судового розгляду судом установлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити.
Втім, якщо суд під час судового розгляду справи не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
Водночас колегія суддів зауважує, що постановлення окремої ухвали є диспозитивним правом, а не обов`язком суду.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 1340/4560/18.
Предметом розгляду справи № 640/6502/20 є дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Державної охорони України № 2/6-1601 від 13.10.2020 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2022, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали стосовно Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.          
Разом з тим, доводи клопотання представника позивача про постановлення окремої ухвали фактично зводяться до його необхідності отримання витягу із списку судових рішень, що зараховані до черги на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що утворилась у пенсійних справах осіб, які перебувають на пенсійному обліку у Головному управління Пенсійного фонду України у місті Києві.
Однак, необхідність отримання від відповідача певних документів не зазначено у переліку підстав, при наявності яких судом апеляційної інстанції може бути постановлено окрему ухвалу.
Враховуючи вищенаведене, клопотання представника позивача - адвоката Касандяка Володимира Васильовича про уточнення способу судового захисту прав, свобод та інтересів заявника від 12.04.2024 вх.№ 15023 (том 3, аркуш справи 178-187) підлягає залишенню без задоволення.
За матеріалами справи, 12.04.2024 вх.№ 15082 (том 3, аркуш справи 188-190) представником позивача подано клопотання про залучення третіх осіб та витребування доказів, за змістом якого останній просить:
1) постановити ухвалу про залучення до участі у справі № 640/6502/20 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( код ЄДРПОУ: 43315602; адреса: 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15);
2) постановити ухвалу про витребування у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмові пояснення про причини, які виявились перешкодою державному виконавцеві у направленні, на підставі Закону України " Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2 до Головного управління ДКСУ у місті Києві для безспірного стягнення заборгованості з Державного бюджету за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, та про відомі державному виконавцеві факти вчинення ОСОБА_1 дій, як б перешкоджали виконанню судового рішення; 
3) постановити ухвалу про залучення до участі у справі № 640/6502/20 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Шевченківське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (код ЄДРПОУ: 08672940; адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 9); 
4) постановити ухвалу про витребування у Шевченківського УП НП у місті Києві письмові пояснення про результати кримінального провадження, яке повинно було здійснюватися за повідомленням державного виконавця у ВП № НОМЕР_2 Коломієць І.М. від 9.12.2022 про вчинення кримінального правопорушення, на предмет встановлення винних осіб у створенні перешкод у виконанні державним виконавцем своїх обов`язків по забезпеченню виконання судового рішення у справі № 640/6502/20 та, відповідно, перешкод у виконанні своїх обов`язків службовими особами ГУ ПФУ Київ з виконання цього судового рішення; 
5) постановити ухвалу про залучення до участі у справі № 640/6502/20 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві ( код ЄДРПОУ: 37993783; адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11а); 
6) постановити ухвалу про витребування ГУ ДКСУ Київ письмові пояснення про повний перелік документів, які ОСОБА_1 необхідно подати до ГУ ДКСУ Київ для забезпечення вимог зазначених у п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 3.08.2011 № 845;
7) постановити ухвалу у який запропонувати стороні позивача надати суду додаткові докази, які, згідно частини 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен надати адміністративному суду саме позивач, та яких за визначенням суду бракує у матеріалах справи № 640/6502/20, при цьому, роз`яснити - на підтвердження яких саме обставин чи фактів, суд вимагає у позивача такі докази. 
З приводу зазначеного клопотання колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із положеннями пункту 1 частини першої    статті 306 Кодексу адміністративного судочинства України,   суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, зокрема, з`ясовує склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Разом з тим, позивачем за текстом заяви не зазначено, яким чином оскаржувана ним ухвала суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки вищезазначених державних органів.
Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції прийнята в порядку виконання рішення суду за статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявленого клопотання позивача щодо залучення в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, позаяк розгляд справи №640/6502/20 завершено, та перейшов у стадію його виконання. 
Крім того, позивачем не порушувавсь питання про залучення таких третіх осіб при розгляді його заяви судом першої інстанції.
З даного питання Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 у справі №191/1169/16-а сформульовано правовий висновок, відповідно до якого суд апеляційної інстанції на стадії підготовки справи до апеляційного розгляду, виявивши порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які виразились у незалученні до участі у справі особи (якщо суд прийняв рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) може залучити таку особа до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 
Апеляційна скарга та заява позивача від 12.04.2024 вх.№ 15082 (том 3, аркуш справи 188-190) не містить посилань щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали у вигляді не залучення вищезазначених третіх осіб.
Враховуючи положення процесуального законодавства, обставини справи та межі перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає за необхідне клопотання представника позивача про залучення третіх осіб (відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Шевченківське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві) залишити без задоволення.
Вимоги клопотання щодо постановлення ухвали про витребування у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмових пояснень; про витребування у Шевченківського УП НП у місті Києві письмових пояснень про результати кримінального провадження; про витребування ГУ ДКСУ Київ письмових пояснень про повний перелік документів, які ОСОБА_1 необхідно подати до ГУ ДКСУ Київ для забезпечення вимог зазначених у п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 3.08.2011 № 845 підлягають залишенню без задоволення, позаяк витребування таких пояснень є правом, а не обов`язком суду відповідно до частини 3 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України.
Обґрунтованих пояснень щодо неможливості отримання такої інформації позивачем самостійно або ж відмов у отриманні такої інформації позивачем не зазначено, а відповідно судом апеляційної інстанції підстав для витребування вищезазначених пояснень не встановлено.
Посилання апелянта щодо постановлення ухвали, у якій запропонувати стороні позивача надати суду додаткові докази, які, згідно з частиною 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен надати адміністративному суду саме позивач, та яких за визначенням суду бракує у матеріалах справи № 640/6502/20, при цьому роз`яснити - на підтвердження яких саме обставин чи фактів, суд вимагає у позивача такі докази, колегія суддів відхиляє, позаяк відповідно до частини 4 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. 
Таким чином, збирання доказів є правом, а не обов`язком суду. Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для витребування додаткових доказів у позивача. 
Підстав для задоволення клопотання апелянта щодо постановлення ухвали про допит ОСОБА_1 у якості свідка на предмет наявності у позивача мотивів вчиняти дії чи бездіяльність з метою створення перешкод органам державної влади, повноваження яких поширюються на спірні правовідносини, та, відповідно, спрямовані на забезпечення виконання судового рішення у справі № 640/6502/20, яке набрало законної сили 21.07.2020, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, заява представника позивача - адвоката Касандяка Володимира Васильовича від 12.04.2024 вх.№ 15082  підлягає залишенню без задоволення.
За матеріалами справи, 15.04.2024 вх.№15261 (том 3, аркуш справи 191-196) представником позивача подано заяву щодо забезпечення авторитету правосуддя, за змістом якого останній просить:
1) постановити ухвалу про залучення Вищої ради правосуддя до участі у справі № 640/6502/20 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача; 
2) у разі якщо суд прийде висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання позивача про залучення Вищої ради правосуддя до участі у справі № 640/6502/20, то у мотивувальній частині такого судового рішення навести обставини, які спонукали суд обмежити позивача у праві: a) на власний розсуд визначати предмет порушеного ним спору (тобто визначати права та інтереси за захистом яких ОСОБА_1 звертається до адміністративного суду); b) на залучення до матеріалів справи доказів, розпорядниками яких є суб`єкти владних повноважень, на обґрунтування вимог ОСОБА_1 ; c) на відкриття судового провадження за його зверненням, що подано на підставі і в порядку передбаченому процесуальним законом (ідеться про заяву щодо видачі дублікату виконавчого документу).
З приводу поданої заяви колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із положеннями пункту 1 частини першої   статті 306 Кодексу адміністративного судочинства України   суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, зокрема, з`ясовує склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Разом з тим, позивачем за текстом заяви від 15.04.2024 вх.№1526 не зазначено, яким чином оскаржувана ухвала може вплинути на права та обов`язки Вищої ради правосуддя.
Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції прийняття в порядку виконання рішення суду за статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заяви позивача про залучення Вищої ради правосуддя до участі у справі № 640/6502/20 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.
Крім того, позивачем не порушувавсь питання про залучення Вищої ради правосуддя при розгляді його заяви судом першої інстанції.
З даного питання Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 у справі №191/1169/16-а сформульовано правовий висновок, відповідно до якого     суд апеляційної інстанції на стадії підготовки справи до апеляційного розгляду, виявивши порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які виразились у незалученні до участі у справі особи (якщо суд прийняв рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) може залучити таку особа до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 
Апеляційна скарга та заява позивача від 15.04.2024 вх.№15261 (том 3, аркуш справи 191-196) не містить посилань щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали у вигляді не залучення Вищої ради правосуддя у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.
Враховуючи положення процесуального законодавства, обставини справи та межі перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апелянта щодо залучення Вищої ради правосуддя до участі у справі № 640/6502/20 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залишити без задоволення.
На   підставі   викладеного, колегія суддів вирішила клопотання представника позивача - адвоката Касандяка В.В. щодо забезпечення авторитету правосуддя від 15.04.2024 вх.№ 15261 - залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 139, 167, 229, 243, 244, 249, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 у справі №640/6502/20 - скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при виконанні рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі № 640/6502/20, яка полягає в неналежному виконанні Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві судового рішення в частині направлення на адресу ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 документу із відомостями про розрахунок пенсійної заборгованості перед ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в тридцятиденний строк вжити заходів щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі № 640/6502/20 шляхом направлення на адресу ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 документу із відомостями про розрахунок пенсійної заборгованості перед ОСОБА_1 .
Копію постанови направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 у справі № 640/6502/20.
Заяву представника позивача Касандяка Володимира Васильовича від 06.02.2024 вх.№ 4435 щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16, ЄДРПОУ 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за надану правничу допомогу в розмірі 6 000,00 (шість тисяч) грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16, ЄДРПОУ 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 4 294,40 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 40 (сорок) коп.
Заяву представника позивача Касандяка Володимира Васильовича від 30.04.2024 вх. №    17599 щодо розподілу судових витрат залишити без розгляду.
Клопотання представника позивача Касандяка Володимира Васильовича від 17.01.2024 вх.№1674, заяву від 17.01.2022 вх.№1666, клопотання від 01.02.2024 вх.№3839, від 06.02.2024 вх.№4438, заяву від 19.02.2024 вх.№6361, від 19.02.2024 вх.№6357, від 01.04.2024 вх.№12924, від 08.04.2024 вх.№ 14321 залишити без розгляду.

Клопотання представника позивача Касандяка Володимира Васильовича від  12.04.2024 вх.№ 14981, вх.№ 15023, вх.№ 15082, від 15.04.2024 вх.№15261 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.
                     Повний текст постанови складено: 06 травня 2024 року

            Суддя - доповідач                                                                                                                                                                         Маринчак Н.Є.

    Судді:                                                                                                                                                                                                                                        Черпак Ю.К.

                                                                                                                                                                                                                                                                                             
                                                                                   Штульман І.В.