Номер провадження: 22-ц/813/2280/24 
Справа № 946/1576/22
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів - Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
21 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління юстиції (м.Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення грошової суми, повернення безпідставно набутого майна (коштів).
Позовні вимоги були мотивовані тим, що з 11 лютого 2015 року в Ізмаїльському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходилось виконавче провадження №46503380 про стягнення з нього боргу в сумі 482 147,41 грн на користь ПАТ «Укргазбанк». 18 грудня 2020 року Ізмаїльський відділ ДВС отримав заяву від ПАТ «Укргазбанк» по виконавчому провадженню №46503380 про повернення без виконання виконавчого листа. 15 січня 2021 року державний виконавець Ізмаїльського відділу ВДС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м.Одеса) Лашина О.О. прийняла постанову за виконавчим провадженням №46503380 про повернення виконавчого документу стягувачу. Разом з тим, 22 січня 2021 року державний виконавець Лапшина О.О. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження №64252047 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 10% від залишку суми боргу в розмірі 405 304,06 грн, що становить 40 530,42 грн. І з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано та перераховано на користь держави виконавчий збір на суму 25 784,69 грн. 25 жовтня 2021 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області вказану постанову старшого державного виконавця Ізмаїльського відділу ВДС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м.Одеса) про стягнення виконавчого збору в сумі 40 530,42 грн було скасовано, ухвала суду набрала чинності. На підставі викладеного позивач просив стягнути на його користь суму в розмірі 25 784,69 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення грошової суми - повернення безпідставно набутого майна (коштів) задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 грошову суму стягнуту за період з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року за виконавчим провадженням №64252047 із заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок).

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки жодної позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ДКС України в Одеській області вчинити певні дії чи утриматись від їх вчинення позивачем не висувалось. Також скаржник вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення вийшов за межі своєї юрисдикції, оскільки повноваження щодо зобов`язання органу державної влади вчинити певні дії чи утриматись від їх вчинення наділені виключно суди адміністративної юрисдикції. В оскаржуваному рішення суд першої інстанції помилково ототожнив Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області з Державою України та Державним бюджетом України, що суперечить нормам чинного законодавства. Скаржник також зазначає, що у таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номер чи виду рахунку, з якого має бути здійснено безспірне списаня коштів, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 05 червня 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга скаржника підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у провадженні Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходилось виконавче провадження №46503380 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 482147 грн 41 коп. на користь ПАТ АБ «Укргазбанк». 18 грудня 2020 року Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) отримав заяву від ПАТ АБ «Укргазбанк» по виконавчому провадженню №46503380 про повернення без виконання виконавчого документу стягувану.
22 січня 2021 року державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лашина О.О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №64252047 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 40530 грн 42 коп. на користь держави, яка складає виконавчий збір 10% від залишку боргу в розмірі 405304 грн 06 коп.
26 січня 2021 року державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лашина О.О. прийняв постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та надіслало до ГУ ДПС в Одеської області для утримання грошових коштів з заробітної плати боржника.
Як вбачається з довідки Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №65193 від 20 грудня 2021 року за період з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано та перераховано на користь держави виконавчий збір в сумі 25 784,69 грн (а.с.11).
25 жовтня 2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області постановлено ухвалу, яка набрала чинності (справа №2- 4490/11), про скасування постанови старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лашиної О.О. від 22 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 40 530 грн 42 коп. (а.с.7-9).
Виходячи з норм ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов висновку, що грошові кошти в сумі 25 784,69 грн мають бути повернуті позивачу з їх утримувача - ГУ ДПС в Одеської області.
Так, з огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову, втім зазначає, що стягнення спірної має відбуватися на підставі норми статті 1212 ЦК України, виходячи з наступного.
У спорах про повернення помилково або надміру сплачених сум виконавчого збору спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.
Резолютивні частини рішень у вказаних спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.
На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Великої Палим Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 та в постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року №607/1009/23.
У цій справі суд першої інстанцій не звернув уваги на те, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Тому резолютивну частину рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року в частині зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 грошову суму стягнуту за період з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року за виконавчим провадженням №64252047 із заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок) належить змінити.
Так, інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
На підставі вище викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області підлягає частковому задоволенню, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року зміні.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області задовольнити частково.
Резолютивну частину рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року в частині зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, повернути ОСОБА_1 грошову суму стягнуту за період з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року за виконавчим провадженням №64252047 із заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок) змінити, викласти абзац другий в такій редакції:
«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову суму в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок)».
В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 05 червня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду                                Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда