ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року 
м. Київ
справа №640/30284/20
адміністративне провадження № К/990/39598/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року (судді: Кучма А.Ю., Аліменко В.О., Безименна Н.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просив:
визнати протиправною відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років підполковнику поліції ОСОБА_1 головному оперуповноваженому-інспекторові відділу моніторингу та зонального контролю управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;
зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 головному оперуповноваженому-інспекторові відділу моніторингу та зонального контролю управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII), пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393) та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Положення про порядок комплектування матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року №3720-ХІІ до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 30 грудня 2000 року по 04 жовтня 2004 року та з 31 травня 2005 року по 02 серпня 2012 року, загальною кількістю 05 років 05 місяців 17 днів;
зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснити перерахунок підполковнику поліції ОСОБА_1 головному оперуповноваженому-інспекторові відділу моніторингу та зонального контролю управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за періоди з 30 грудня 2000 року по 04 жовтня 2004 року та з 31 травня 2005 року по 02 серпня 2012 року, загальною кількістю 05 років 05 місяців 17 днів та встановити надбавку за стаж служби з урахуванням періоду пільгової вислуги років.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно, за відсутності на те законних підстав, відмовив позивачу в зарахуванні до вислуги років та стажу служби в поліції вислуги років в пільговому обчисленні в загальній кількості 05 років 05 місяців 17 днів.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону №2262-XII та Постанови №393 визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.
За висновком судів попередніх інстанцій, стаж служби позивача в період з 30 грудня 2000 року по 04 жовтня 2004 року та з 31 травня 2005 року по 02 серпня 2012 року в пільговому обчисленні становить 05 років 05 місяців 17 днів та такий стаж підлягає зарахуванню до вислуги років відповідно до пункту 3 Постанови №393.
При цьому, оскільки вказаний період служби позивача підлягає зарахуванню до вислуги років позивача на пільгових умовах відповідно до пункту 3 Постанови № 393, то він, на думку суду першої інстанції, відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» має бути врахований до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Зважаючи на те, що відповідач пільгову вислугу років, сформовану за згаданий період у загальній кількості 05 років 05 місяців 17 днів, до календарної вислуги та до стажу служби в поліції позивача не врахував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні пільгової вислуги років позивача до його до стажу служби в поліції та календарної вислуги років.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначив, що Постановою №393 дійсно передбачена необхідність пільгового обчислення вислуги років на посадах згідно з переліком, проте такий порядок обчислення вислуги років застосовується виключно з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262-XII. 
При цьому, аналізуючи норми статті 12 Закону №2262-XII,  суд апеляційної інстанції вказав, призначення пенсії за вислугу років законодавець пов`язує саме з моментом звільнення особи зі служби у разі наявності необхідної вислуги років.
Врахувавши те, що позивач проходить службу в поліції та те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції позивача вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер.
На підставі зазначеного суд апеляційної інстанції констатував помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні пільгової вислуги років позивача до його до стажу служби в поліції та календарної вислуги років.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції від 01 листопада 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій покликаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року скасувати, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року - залишити без змін.
Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосував норми права, а саме без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а, від 10 березня 2023 року у справі № 812/1100/17, від 16 березня 2021 року у справі №826/16811/18, від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.
Зокрема, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок Верховного Суду, висловлений у зазначених справах, про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Позиція інших учасників справи.
Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому він, вказуючи на необґрунтованість доводів касаційної скарги, просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції від 01 листопада 2023 року - без змін.
Рух касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року (судді: Загороднюк А.Г., Єресько Л.О., Соколов В.М.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі №640/30284/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Верховного Суду (суддя: Загороднюк А.Г.) від 22 травня 2024 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 травня 2024 року (судді: Загороднюк А.Г., Єресько Л.О., Соколов В.М.) відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
ОСОБА_1 з 10 жовтня 2000 року по 12 травня 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ та з 03 січня 2018 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції України.
Позивач у період з 30 грудня 2000 року по 27 квітня 2002 року проходив службу в підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого; з 27 квітня 2002 року по 06 лютого 2004 року проходив службу в підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ на посадах старшого оперуповноваженого; з 06 лютого 2004 року по 04 жовтня 2004 року та з 31 травня 2005 року по 02 серпня 2012 року проходив службу в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ на посадах оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, головного оперуповноваженого-інспектора та начальника відділу.
Зазначені обставини справи підтверджуються відомостями з трудової книжки, копією послужного списку, витягом з наказу ДВБ НПУ від 03 січня 2018 року №3 о/с про призначення на службу в поліцію та присвоєння звання, витягом з наказу ДВБ НПУ від 19 грудня 2019 року №313 о/с про призначення на посаду, довідкою ДВБ від 12 жовтня 2020 року №327 про періоди служби, які зараховуються на пільгових умовах, листом ДВБ від 13 жовтня 2020 року №З-227о/п/42-02/01-20.
23 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Ігоря Мартищука з рапортом від 23 вересня 2020 року №З-227 о/п, у якому просив зарахувати йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії та до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 10 жовтня 2000 року по 02 серпня 2012 року, у загальній кількості 05 років 05 місяців 17 днів та провести відповідні перерахунки.
13 жовтня 2020 року Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України за результатами розгляду рапорту позивача надав відповідь листом за вих. №З-227о/п/42-02/01-2020, у якому зазначив, що зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні, сформовану за період служби з 30 грудня 2000 року по 04 жовтня 2004 року та з 31 травня 2005 року по 02 серпня 2012 року загальною кількістю 05 років 05 місяців 17 днів, до стажу служби в поліції та здійснення відповідного перерахунку немає законних підстав.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ
Згідно з частиною другою  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає  Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон України «Про Національну поліцію»).
Відповідно частини другої  статті 78 Закону України «Про Національну поліцію»  до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (частина третя  статті 78 Закону України «Про Національну поліцію»).
Частиною четвертою  статті 78 Закону України «Про Національну поліцію»  передбачено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
За приписами статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом «б»  статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  від 01 січня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього  Закону  мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.
Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж»  статті 1-2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
За змістом  статті 17 Закону №2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д»  статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина перша  статті 17-1 Закону №2262-XII).
Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року № 393 прийнято постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393).
Абзацом 3 пункту 1 Постанови № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або  постанові  суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга  статті 341 КАС України).
Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених  статтею 341 КАС України, Суд вважає за необхідне зазначити таке.
Спірні правовідносини, які склались у цій справі, виникли, зокрема, у зв`язку з відмовою відповідача зарахувати позивачу вислуги років в пільговому обчислені за періоди з 30 грудня 2000 року по 04 жовтня 2004 року та з 31 травня 2005 року по 02 серпня 2012 року до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, та до календарної вислуги, яка дає право на призначення пенсії.
Надаючи оцінку висновкам суду апеляційної інстанції про правомірність відмови відповідача у зарахування позивачу спірного періоду пільгової вислуги років до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, Суд зазначає таке.
Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року в справі №320/12166/20 у подібних за змістом правовідносинах, аналізуючи наведені норми права констатував, що питання обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки врегульовано положеннями частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» і положення пунктів 1, 3 Постанови № 393 не регулюють цих питань.
Верховний Суд підкреслив, що «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» було затверджено Кабінетом Міністрів України постановою № 393 на виконання вимог  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Своєю чергою, згідно з преамбулою  Закону №2262-XII цей  Закон  визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Статтею 17-1 Закону №2262-XII передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому пунктом 1 Постанови № 393 визначено види служби, які зараховуються до вислуги років для призначення відповідно до  Закону №2262-XII пенсій за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
За висновком Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2023 року в справі №320/12166/20, Постанова № 393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, як на тому наполягає позивач, оскільки вона прийнята на виконання Закону №2262-XII, а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.
Слід зауважити, що у схожих за змістом правовідносинах за позовами працюючих поліцейських із вимогами про зарахування на підставі пункту 2 Постанови №393 часу навчання у вищому навчальному закладі при обчисленні стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки, Верховний Суд сформовав висновок щодо доцільності застосування вказаних положень при вирішенні питання щодо обчислення означеного стажу, визначеного частиною другою  статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого положення пункту 2 цієї  Постанови  застосуванню не підлягають, оскільки вони можуть бути застосовані для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років (постанови від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19, від 22 липня 2020 року у справі № 520/5960/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 820/6656/16 та від 15 грудня 2021 року у справі № 520/11545/19).
З огляду на викладене Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для зарахування позивачу згаданого періоду пільгової вислуги років до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Оцінюючи висновки суду апеляційної інстанції про правомірність відмови у зарахування позивачу спірного періоду пільгової вислуги років до календарної вислуги, яка дає право на призначення пенсії, Суд зауважує таке.
Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 520/11545/19 за подібних правовідносин, аналізуючи положення статті 17 Закону №2262-XII, виснував про виключне застосування положень даної норми лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII. При цьому Верховний Суд указав на те, що Постанова №393 прийнята на виконання Закону №2262-XII та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.
Як установлено судом апеляційної інстанції, на момент виникнення спірних правовідносин позивач продовжував перебувати на службі в органах Національній поліції України.
Звертаючись до відповідача із рапортом від 23 вересня 2020 року №З-227 о/п позивач не просив зарахувати до календарної вислуги років періоди служби з 30 грудня 2000 року по 04 жовтня 2004 року та з 31 травня 2005 року по 02 серпня 2012 року в пільговому обчисленні саме для призначення йому пенсії за вислугу років.
За встановлених обставин, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, Верховний Суд уважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про передчасність вказаної вимоги та відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати спірний період пільгової вислуги позивача до його календарної вислуги, яка дає право на призначення пенсії.
При цьому доводи касаційної скарги позивача про те, що суд апеляційної інстанції застосував наведені норми права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а, від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а, від 10 березня 2023 року у справі №812/1100/17, від 16 березня 2021 року у справі №826/16811/18, від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, Верховний Суд вважає безпідставними, оскільки у зазначених справах та у справі, що розглядається, правовідносини не є подібними. 
Суд зауважує, що предметом спору у справах, на які посилається позивач, є питання наявності в особи права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, за наявності у неї пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту (Постанова № 393), а не питання можливості зарахування до календарної вислуги та до стажу служби в поліції вислуги років на пільгових умовах поліцейському, який продовжує службу в поліції, для цілей встановлення йому надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, передбачених статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію». 
З огляду на викладене Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову. Доводи касаційної скарги позивача висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року - без змін.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі №640/30284/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач судді 	А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов