ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 р.	Справа № 646/7442/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Шиховцова А.О., м. Харків, повний текст складено 09.11.23 у справі № 646/7442/23
          за позовом     ОСОБА_1  
          до   Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції               
          про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі також – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7972477 від 19.10.2023.
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7972477 від 19.10.2023.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито.
Стягнуто з Управління патрульної поліції в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 536 грн 80 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було надіслано відповідачу копію ухвали про відкриття провадження, що унеможливило подання відзиву на позовну заяву та ознайомлення з матеріалами справи відповідачем. Вказує, що у зв`язку з тим, що судом не було надано матеріалів справи, УПП в Харківській області ДПП, не розуміючи, що є предметом спору в справі, не знаючи, що саме і яка конкретно постанова про адміністративне правопорушення оскаржується, не мало змоги зберегти докази, а саме відеофіксацію правопорушення.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
29.04.2024 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 19.10.2023 інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 19.10.2023 о 14:54 годині по пр. Гагаріна, 141 у м. Харкові, керуючи транспортним засобом марки SUBARU GRAND VITARA, НОМЕР_1 , буксирував причіп НОМЕР_2 в денну пору доби без ввімкнення ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8. «ґ» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Постанова складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. Копія постанови серії ЕАТ № 7972477 від 19.10.2023 вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.
Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (далі також – ПДР України).
Згідно з п. 1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
За приписами ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також – КУпАП) порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як указаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.
За приписами п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п. 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як установлено судом, спірною постановою позивача притягнуто до відповідальності, так як він, керуючи транспортним засобом марки SUBARU GRAND VITARA, НОМЕР_1 , буксирував причіп НОМЕР_2 в денну пору доби без увімкнення ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8. «ґ» ПДР України.
Так, відповідно до п. 9.8 «ґ» ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене на транспортному засобі, що буксирує.
За приписами п. 1.10 ПДР України буксирування - переміщення одним транспортним засобом іншого транспортного засобу, яке не належить до експлуатації автопоїздів (транспортних составів) на жорсткому чи гнучкому зчепленні або способом часткового навантаження на платформу чи на спеціальне опорне пристосування.
Згідно з визначенням, наведеними у п. 1.10 ПДР України, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски (пункт 1.10 ПДР України).
Тобто причіп - це транспортний засіб без джерела енергії, який не має можливості самостійно пересуватись та перевозити вантажі на дорогах, тому рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів, а власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.
Автопоїзд (транспортний состав) - механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою (пункт 1.10 ПДР України).
Крім того, буксирування повинно виконуватися механічним транспортним засобом без причепа і з технічно справними зчіпними пристроями, як у буксированого транспортного засобу, так і у транспортного засобу, що буксирує. Запускання двигуна із застосуванням жорсткого або гнучкого зчеплення повинно виконуватися згідно з вимогами цього розділу. Дозволяється буксирування одного механічного транспортного засобу лише з одним причепом (пункт 23.1 ПДР України).
Отже, відповідно до ПДР України автопоїздом (транспортним составом) вважається саме механічний транспортний засіб, який може бути з`єднаний як з одним, так і з декількома причепами, необхідності окремого визначення ваги причепа та транспортного засобу немає.
З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не здійснювалось буксирування, а здійснювалась експлуатація автопоїзда, у складі якого є причіп, що в свою чергу не підпадає під пункт 9.8 «ґ» ПДР України та, як наслідок, не вимагає увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, а отже позивачем не порушено частину другу статті 122 КУпАП.
За матеріалами справи оскаржувана постанова оформлена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, та містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу із зазначенням порядку його сплати, правових наслідків невиконання адміністративного стягнення та порядку його оскарження, прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності, а також із зазначенням технічного засобу, яким здійснено відеозапис події, на що вказував відповідач.
Водночас колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем до матеріалів справи не надано належних і допустимих доказів вчинення позивачем, поставленого йому у вину проступку, зокрема відеозапису з бк 471710, зазначеного в оскаржуваній постанові. 
Обґрунтовуючи відсутність відеофіксації факту вчинення позивачем правопорушення, відповідач указує, що суд першої інстанції не надіслав копію ухвали про відкриття провадження і з урахуванням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом № 1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 (далі – Інструкція № 1026), згідно з якою строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб, відеозапис з доказами правопорушення позивача зберігався з 09.10.2023 по 09.11.2023 (включно).
Проте колегія суддів зазначає, що навіть з урахуванням приписів Інструкції № 1026, відеозапис з бк 471710 мав зберігатися з 19.10.2023 (дати складення оскаржуваної постанови) по 19.11.2023, тобто і після ухвалення Червонозаводським районним судом м. Харкова рішення від 09 листопада 2023 року.
Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що довідкою про доставку електронного листа, складеною Червонозаводським районним судом м. Харкова, підтверджено, що документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі» від 02.11.2023 у справі № 646/7442/23 надіслано 03.11.2023 о 16:02:09 одержувачу на його електронну адресу kharkiv@patrol.police.gov.ua, яка, зокрема, зазначена відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду справи, що міститься в матеріалах справи (а.с. 30-34).
Крім того, з клопотання про відкладення розгляду справи, підписаного та поданого відповідачем до суду 08.11.2023, убачається, що станом на 08.11.2023 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції було обізнане, що судове засідання у справі призначене судом першої інстанції на 09.11.2023 об 11:30.
Тобто відповідач мав час і можливість подати до суду докази вчинення позивачем правопорушення, однак таким правом не скористався.
Отже, як підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.
Колегія суддів звертає увагу, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
З огляду на викладене, оскільки наявними в матеріалах справи не підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем, поставленого йому у вину проступку та порушень правил дорожнього руху, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7972477 від 19.10.2023 є незаконною, необґрунтованою, а отже підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Обставини, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не доведено.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З урахуванням приписів статті 139 КАС України зміна розподілу судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції  залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.11.2023 у справі № 646/7442/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова