ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2323/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року                                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді                    Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О.,
                                                  Грибан І.О.,        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, у якому просила суд:
- визнати протиправним рішення Димерської селищної ради № 2977-46-VII від 23.10.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1 гектара на території селища Димер Вишгородського району Київської області";
- зобов`язати Димерську селищну раду на найближчій сесії прийняти рішення, яким надати громадянці ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1 га., що вказана у клопотанні № б/н від 12.09.2020.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 адміністративний позов задоволено повністю:
- визнано протиправним та скасовано рішення 46 сесії Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області VII скликання від 23.10.2020 № 2977-46-VII "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ";
- зобов`язано Димерську селищну раду Вишгородського району Київської області на найближчій сесії прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1 гектара, що вказана у клопотанні від 12.09.2020 № б/н;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області.
06.10.2021 на адресу суду від представника позивача, адвоката Туніка Андрія Володимировича, надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №320/2323/21, яким вирішити питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 заяву представника позивача, адвоката Туніка Андрія Володимировича, про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №320/2323/21, - повернуто без розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2021, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 заяву адвоката Туніка Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №320/2323/21- задоволено частково: стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області.
Не погоджуючись з додатковим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій останній просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви адвоката Туніка А.В. повністю. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту понесення таких витрат. Також, апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції не надано правової оцінки клопотанню відповідача про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, у якому останній наголошував на неспівмірності заявлених до стягнення витрат на правову допомогу..
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до п. 3 ч. 1   ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.02.2021 між ОСОБА_1 (Замовник) та адвокатом Туніком Андрієм Володимировичем (Виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг), за умовами якого виконавець зобов`язався надавати консультативні, юридичні (адвокатські) послуги, у тому числі про представництву інтересів замовника в усіх судових органах з усіма правами, що надаються позивачу, відповідачу, третій особі в обсязі та на умовах, передбачених договором.
Згідно з пунктом 2.1 договору послуги надаються замовнику шляхом: представлення в установленому законом порядку інтересів замовника під час розгляду судом справи щодо оскарження рішень органів місцевого самоврядування та Держгеокадастру або інших органів державної влади; складання позовних заяв, скарг, пояснень, клопотань, інших правових документів та подача до суду їх у замовника.
Відповідно до пункту 4.1 договору послуги відповідно до даного договору надаються замовнику на платній основі, шляхом оплати фактично виконаної роботи.
Пунктами 4.2 договору передбачено, що перелік послуг, що надаються замовнику виконавцем визначається додатковими угодами і може бути змінений.
Також 12.02.2021 між сторонами було укладено Додаткового угода №1, в якій сторони визначили, що загальна вартість послуг, що надається виконавцем замовнику складається з вартості наданих послуг, а саме:
- консультація та аналіз документів замовника, необхідних для підготовки позову, вивчення судової практики, пов`язаної з оскарженням рішень про визнання протиправними і скасування рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, збір документів, необхідних для подання позову - 4000,00 грн./год.;
- підготовка та подання позовної заяви до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення Димерської селищної ради №2977-46-VII від 23.10.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою" та зобов`язання вчинити певні дії - 8000,00 грн.;
- участь виконавця в судових засіданнях в Окружному адміністративному суді м.Києва при розгляді позову - 4000,00 грн./ год;
- підготовка та подання до Окружного адміністративного суду м.Києва процесуальних документів: відповіді на відзив, клопотань, заяв, пояснень - 4000,00 грн./год.
В пункті 4 Додаткової угоди сторони обумовили, що у разі повного задоволення позову замовник додатково сплачує виконавцю гонорар успіху у розмірі 8000,00 грн. У разі часткового задоволення позову гонорар успіху сплачується з вказаної в цьому пункті суми пропорційно до задоволених вимог.
Позивачем додано до матеріалів справи акт наданих послуг правничої допомоги №1 від 04.10.2021, в якому вказано, що адвокат Тунік А.А. надав позивачу наступні послуги:
- консультація та аналіз документів замовника, необхідних для підготовки позову, вивчення судової практики, пов`язаної з оскарженням рішень про визнання протиправними і скасування рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, збір документів, необхідних для подання позову (1 година) - 4000,00 грн./год.;
- підготовка та подання позовної заяви до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення Димерської селищної ради №2977-46-VII від 23.10.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою" та зобов`язання вчинити певні дії (2 години) - 8000,00 грн.;
- надання консультації замовнику щодо роз`яснення його прав і обов`язків у зв`язку із залученням до розгляду справи №320/2323/21 третьої особи; підготовка та подання до суду копії позовної заяви із додатками для третьої особи у справі № 320/2323/21 та направлення до суду заяви від 25.06.2021 про долучення доказів направлення третій особі (0,25 год.) - 1000,00 грн.;
- гонорар успіху - 8000,00 грн.
Задовольняючи частково заяву представника позивача, суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань платника податку - Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, становить 16000,00 грн. 
Надаючи оцінку обставинам пов`язаності заявлених до відшкодування витрат з розглядом судом цієї справи, суд першої інстанції зазначив, що не відповідають ознакам «неминучості» такі складові заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу: 
- консультація та аналіз документів замовника, необхідних для підготовки позову, вивчення судової практики, пов`язаної з оскарженням рішень про визнання протиправними і скасування рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, збір документів, необхідних для подання позову (1 година) - 4000,00 грн./год.;
- надання консультації замовнику щодо роз`яснення його прав і обов`язків у зв`язку із залученням до розгляду справи №320/2323/21 третьої особи; підготовка та подання до суду копії позовної заяви із додатками для третьої особи у справі №320/2323/21 та направлення до суду заяви від 25.06.2021 про долучення доказів направлення третій особі (0,25 год.) - 1000,00 грн.
При цьому судом першої інстанції взято до уваги відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо розміру заявлених позивачем до відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на що прийнято рішення, що загальна сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань платника податку - Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, становить 16000,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС України).
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;   4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дає підстави для висновку, що такі документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених стороною на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі  № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Аналогічних висновків також дійшла Велика Палата в додатковій постанові у справі № 910/12876/19.
Наведений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 15 липня 2020 року у справі № 640/10548/19, від 18 травня 2022 року у справі № 640/4035/20, від 16 червня 2022 року у справі № 380/4759/21.
Також, у постанові від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України та ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Так, Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої зі сторін.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 28 жовтня 2021 року у справі №160/15983/20, від 27 квітня 2023 року у справі №280/4115/20.
Така ж правова позиція була викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18, від 22 листопада 2019 року у справі №910/906/18, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, де зазначено, що оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до норм процесуального кодексу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Апелянт стверджує, що останнім на адресу Київського окружного адміністративного суду було направлено клопотання від 14.01.2022 № 106/03-18, у якому акцентовано увагу на тому, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, оскільки предмет спору у цій справі не є складним, розглядався в порядку спрощеного позовного провадження, містить лише один епізод спірних правовідносин, тому не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними для залучення професійної юридичної допомоги адвоката, а також, відповідач звернув увагу, що на день подання позову сформована стала судова практика розгляду аналогічних справ.
На підтвердження своїх доводів апелянтом до апеляційної скарги додано копію зазначеного клопотання з копією фіскального чеку від 14.01.2022 № 0733000855550.
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній оригінал клопотання Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 14.01.2022 № 106/03-18 з відміткою суду першої інстанції про реєстрацію останнього.
Поряд з цим, з даних ДСС вбачається, що Київським окружним адміністративним судом 24.01.2022 за вх. № 2462 зареєстровано клопотання Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 14.01.2022 № 106/03-18.
Встановлені обставини підтверджують доводи апелянта про те, що судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення не було враховано заперечень відповідача щодо заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу.
У свою чергу, оцінюючи обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, апеляційний суд враховує: - належність справи до справ незначної складності та її розгляд судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; - незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування у справі, і доказів на їх підтвердження, які, до того ж однотипні і знаходились у розпорядженні позивача; - формальність відзиву відповідача; - сталу судову практику. Справа є важливою для позивача. Вплив результату вирішення справи на репутацію позивача та наявність публічного інтересу з матеріалів справи не вбачається.
З аналізу матеріалів справи та норм права, оцінивши фактичний об`єм виконаної роботи та складність справи з ціною позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають до відшкодування в межах спірних правовідносин, становлять 16000,00 грн.
Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів звертає увагу, що предмет спору у даній справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судова практика у даній категорії спорів є сталою, а тому складання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль, як наслідок - сума витрат на її написання є завищеною. З цих же підстав є нерозумним і розмір «гонорару успіху».
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу за подання відзиву є сума 4000,00 гривень. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Судовою колегією враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, стягуючи за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн, не надав оцінки їх обґрунтованості і необхідності, а тому прийшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для присудження таких витрат за рахунок відповідача у вказаному обсязі.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення питання щодо розміру належних до присудження витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області - задовольнити частково.
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року - змінити, виклавши пункт 2 резолютивної частини в наступній редакції:
«Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі грн.00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області (код ЄДРПОУ 04359488, місцезнаходження: 07330, Київська обл., Вишгородський р-н., смт. Димер, вул. Соборна, буд. 19)».
В іншій частині додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан