Справа № 127/9430/24 
Провадження № 33/801/448/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року                                                                     м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кахно О. А., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бистрицького Максима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 13 березня 2024 року о 18 год. 05 хв. в м. Вінниця по вул. Покришкіна, буд. 81, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Додж Калібр», д.н.з. НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольні напої «Рево», об`ємом 0,5 л., горілки об`ємом 100 гр., пиво «Чернігівське біле», об`ємом 0,5 л. Зі згоди водія було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку при безперервній відеофіксації, результат огляду – 0,56 %.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Бистрицький Максим Олексійович в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним рішенням працівників поліції, а не джерелом доказів. Пояснення працівників поліції та рапорт не можуть бути доказом, адже вони є зацікавленими особами.
ОСОБА_1 не заперечує, що перебував у стані сп`яніння, проте матеріали справи не містять жодного доказу вчинення ОСОБА_1 ДТП. 
Відеозапис також не бути належним доказом вини ОСОБА_1 , адже на ньому зафіксовано лише проходження огляду на стан сп`яніння, відібрання пояснень та оформлення адміністративних матеріалів. При цьому факт вчинення ДТП не зафіксований.
Працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його права, порушивши його право на захист. Крім того свої пояснення ОСОБА_1 писав під диктовку працівників поліції.
Пояснення потерпілого не можуть бути доказом, адже він не був очевидцем ДТП.
Окрім того на ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 124 КУпАП, який наразі перебуває на розгляді у міському суді та відповідне рішення у справі ще не прийнято, а тому ОСОБА_1 не може вважатись винним у вчиненні ДТП. Тому суд першої інстанції вийшов за межі повноважень та межі розгляду справи.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 2.10 Правил дорожнього руху визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). 
Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена, зокрема, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №383458, 13 березня 2024 року о 18 год. 05 хв. в м. Вінниці по вул. Покришкіна, буд.81, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Додж Калібр», д.н.з. НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольні напої «Рево», об`ємом 0,5 л., горілки об`ємом 100 гр., пиво «Чернігівське біле», об`ємом 0,5 л. Зі згоди водія було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку при безперервній відеофіксації, результат огляду – 0,56 %. Водій порушив вимоги п. 2.10.є. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП. (а. с. 2).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, результат огляду – позитивний 0,56 проміле, що підтверджується чеком Драгера 7510, прилад № 0421, тест № 452 від 13 березня 2024 року 18 год. 56 хв.(а. с. 3).
У власноруч написаних поясненнях від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 зазначив: «Близько 18 год. 00 хв. заїхав у двір, при пошуку паркомісця виконував розворот та не помітив як зачепив припарковане авто, як його повідомили співробітники поліції. Після чого припаркувався в 50/100 метрах. Покинув авто та зайшов у магазин за алкоголем, після чого вжив 0,5 л. «Рево» та зайшов додому. Взяв ще 100 г горілки та вийшов по воду і в магазині купив та вжив ще 0,5 л пива «Чернігівське біле», піднявся додому, де був повідомлений про виклик поліції, після чого вийшов до двору та підійшов до поліції, де близько 18 год. 30 хв. дізнався, що ненавмисно скоїв ДТП. Після цього підійшли до авто та помітили подряпини, після чого підійшов до свого авто та звернув увагу на невідомі подряпини на задньому бампері та зрозумів, що ненавмисно не помітив, як скоїв ДТП (а. с. 5).
На а. с. 7 міститься схема ДТП (протокол серії ДПР №383459).
Відповідно до постанови серії ЕНА №1650573 від 13 березня 2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення за ст.125 КУпАП, а саме за порушенням п. 2.10.в. ПДР – переміщення транспортного засобу після вчинення ДТП (а. с. 27).
До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.
На відеозаписі зафіксовано як о 18 год. 43 хв. ОСОБА_1 розмовляє по телефону із невідомою особою із приводу ДТП, запитує скільки буде коштувати ремонт.
О 18 год. 50 хв. поліцейський запитує ОСОБА_1 про умови ДТП. ОСОБА_1 повідомляє, що близько 30 хв. тому розвертався у дворі і не помітив як задньою частиною свого авто зачепив інше. Підтверджує, що був за кермом.
Поліцейський запитує чи не вживав ОСОБА_1 алкоголь після вчинення ДТП, той відповідає, що вживав. Поліцейський пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки після вчинення ДТП забороняється вживати алкогольні напої. ОСОБА_1 повідомляє, що не знав що вчинив ДТП. Поліцейський роз`яснює, що про це він може зазначити у поясненнях.
О 18 год. 57 хв. ОСОБА_1 продуває «Драгер», результат 0,56 проміле.
Після цього працівник поліції у службовому автомобілі просить ОСОБА_1 пред`явити документи. 
О 19 год. 01 хв. поліцейські починають складати адміністративні матеріали за ст. 124, ст. 125, ч. 4 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 починає писати пояснення на окремому аркуші, запитує що писати у поясненнях. Поліцейський коротко описує події та каже написати усе, що відбувалося.
О 19 год. 15 хв. поліцейський запитує, які алкогольні напої вживав ОСОБА_1 , той розповідає які.
О 19 год. 55 хв. поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі змістом протоколу за ст. 124 КУпАП, видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. ОСОБА_1 ставить підписи у протоколі.
О 19 год. 59 хв. поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі змістом протоколу за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 ставить підписи у протоколі.
О 20 год. 05 хв. поліцейський вручає ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП.
Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 визнавав та не заперечував.
Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про вчинення ним ДТП, оскільки на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 намагається домовитися із власником пошкодженого автомобіля з приводу його ремонту, а відтак визнає свою причетність до його пошкодження.
Необґрунтованими є твердження про те, що наявні на автомобілі «Додж Калібр», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодження були нанесені задовго до подій 13 березня 2024 року, оскільки доказів цього ОСОБА_1 не надав. Окрім того про це він жодного разу не заявляв під час складання працівниками поліції адміністративних матеріалів.
Як зазначалося, відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю. Диспозиція статті не містить вимоги про наявність встановлення вини такої особи, а тому доводи апеляційної скарги про те, що до розгляду судом справи за ст. 124 КУпАП, суд не мав права визнавати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є надуманими та не узгоджуються із вимогами закону.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin And Others V. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, та вживання  ОСОБА_1  після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, не спростовують.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина  ОСОБА_1  доведена повністю, а його дії за ч. 4 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Бистрицького Максима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук