ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1170/24 Справа № 216/113/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року                                                         м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді                 Агєєва О.В.,
суддів:         Бондар Я.М., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання          Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/113/21 за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитного договору в частині забезпечення виконання зобов`язань відповідно до умов договору, договорів поруки і договору іпотеки, про визнання права власності на нерухоме майно, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Бутенко М.В., повне судове рішення складено 12 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитного договору в частині забезпечення виконання зобов`язань відповідно до умов договору, договорів поруки і договору іпотеки, про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позову зазначили, що нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 набуто позивачами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як членами сім`ї, у спільну власність в порядку, визначеному законом, шляхом приватизації державного майна.
Право власності на квартиру зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» за позивачами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. Квартира є спільним і єдиним житлом позивачів та місцем проживання й реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 19.07.1984 року, а ОСОБА_1 з 23.11.2001 року.
19.08.2007 року у спільній квартирі сталася пожежа, в результаті якої стало неможливо проживати в даній квартирі, та з`явилась потреба внесення значних коштів для її відновлення.
26.08.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» укладено кредитний договір №0193/08/05-ZNv з наданням кредиту у сумі 15 000 доларів США строком по 24.08.2018 року та відсотками у розмірі 14% річних.
26.08.2008 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Форум» укладено договори поруки №0193-П, №0193-П-1 за яким поручителі поручились перед кредитором ПАТ «Банк Форум» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.
26.08.2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Форум» укладено договір іпотеки №0193-І, згідно з яким на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку було передано спільне сумісне нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
Позичальником ОСОБА_1 виконувались зобов`язання за кредитним договором до 2014 року, але з різким підвищенням курсу долара США відносно гривні, він припинив сплату грошових коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
20.11.2014 року ПАТ «Банк Форум» подано до суду позов до боржника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, як до солідарних боржників, із штрафними санкціями.
22.12.2015 року рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу по цивільній справі №216/8415/14-ц позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року у розмірі 7232,87 доларів США, 14 558,58 гривень пені, 5000 гривень штрафу та судовий збір у розмірі 3654 гривень. 
Таким чином, правові наслідки порушення боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором визначено судовим рішенням від 22.12.2015 року, як правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою із відповідальністю боржника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 як солідарних боржників відповідно до статті 554 ЦК України. Ухвалене судове рішення вступило в законну силу, а правовідносини за кредитним договором, договорами поруки та іпотеки, перенесено у стадію виконання судового рішення.
21.09.2016 року ПАТ «Банк Форум» відступлено право вимоги за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» та письмово повідомлено боржника ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні.
26.09.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І фізичній особі відповідачу ОСОБА_3 без письмового повідомлення боржника ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні. 
13.01.2017 року відповідачем ОСОБА_3 , без надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 доказів переходу прав кредитора до неї, у визначенні правових наслідків порушення боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором як правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого окремим видом застави іпотекою, із відповідальністю боржника ОСОБА_1 та майнових поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України, розпочато вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору шляхом вручення через нотаріуса листа-вимоги про усунення порушень з вимогою сплати їй на протязі тридцяти календарних днів суми кредитного боргу у розмірі 220 721,90 гривень із штрафними санкціями, та погрозою звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до неї права власності на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , або його продажу від свого імені будь-якій особі на умовах на свій розсуд.
06.03.2017 року Державним реєстратором, на підставі свідоцтва нотаріуса та іпотечного договору №0193-І, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_3 .
Реалізація права вимоги за правовими наслідками порушення боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0193/08/05-ZNv як наслідками порушення зобов`язання, забезпеченого окремим видом застави - іпотекою із відповідальністю боржника ОСОБА_1 та майнових поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України, із реєстрацією заставного майна у свою приватну власність, визначає вихід відповідачем ОСОБА_3 за межі правовідносин, що існували на момент переходу прав у зобов`язанні за кредитним договором до неї та порушенням прав і законних інтересів позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Вказані обставини призвели до втрати позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 права спільної сумісної власності на майно квартиру АДРЕСА_1 .
Як вбачається, ПАТ «Банк Форум» у правонаступництві відповідача ОСОБА_3 відносно позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 двічі реалізовано право вимоги за одне й те саме правопорушення, а саме порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором – як за наслідками порушення зобов`язання, забезпеченого порукою відповідно до статті 554 ЦК України через суд, так і за наслідками порушення зобов`язання, забезпеченого окремим видом застави - іпотекою відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України у позасудовому порядку.
Вказане стало можливим через укладення кредитного договору №0193/08/05-ZNv, забезпеченого договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І, не у відповідності до вимог ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», на тяжких, несправедливих та кабальних щодо позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 умовах, де кредитний договір одночасно забезпечено як порукою, так і заставою, де відповідно до вказаних правочинів, позивач ОСОБА_1 є і боржником і майновим поручителем одночасно, має статус і боржника і іпотекодавця одночасно, а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є і поручителями з солідарною відповідальністю і майновими поручителями за заставою майна одночасно, мають статус і поручителів і іпотекодавців одночасно.
Відповідач ОСОБА_3 , скориставшись укладеними на тяжких, несправедливих та кабальних щодо позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 умовах, правочинами, незаконно позбавила позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 права власності на житло.
Позивачі втратили не лише грошові кошти, узяті в кредит, але й власне житло. Позивачів двічі притягнуто до відповідальності за одне і те ж правопорушення.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дізналися про порушення своїх прав та законних інтересів, при отриманні копії ухвали Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 28.02.2019 року про відкриття провадження у цивільній справі №216/365/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виселення, разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, надісланих судом в порядку вимог статті 190 ЦПК України.
Пакетом документів, що надійшли з суду до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , надано докази переходу прав у зобов`язанні за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І від 26.08.2008 року від первісного кредитора ПАТ «Банк Форум» у правонаступництві ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» до нового кредитора ОСОБА_3 , та докази реєстрації права власності заставного майна - квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 
Просили визнати недійсним кредитний договір №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року укладений між ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 частково, а саме в частині забезпечення виконання зобов`язань відповідно до умов договору, підпункт 2.1 пункту 2 «Загальні умови», підпункти 5.3, 5.4 пункту 5 «Особливі умови», в іншій частині залишити без змін; визнати недійсним договір поруки №0193-П від 26.08.2008 року укладений між ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 повністю; визнати недійсним договір поруки №0193-П-1 від 26.08.2008 року укладений між ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю; визнати недійсним іпотечний договір №0193-І від 26.08.2008 року укладений між ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 повністю; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 . 

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано недійсним кредитний договір №0193/08/05-ZNv від 26 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (колишня назва Акціонерний комерційний банк «Форум»), правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 , в частині забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) (пп.2.1 п.2 «Загальні умови», п.п.5.3, 5.4 п.5 «Особливі умови»), тобто в частині забезпечення виконання зобов`язань відповідно до умов договору окремим видом застави іпотекою, а саме договором іпотеки №0193-І від 26 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум», правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 .
Визнано недійсним договір іпотеки №0193-І від 26 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (колишня назва Акціонерний комерційний банк «Форум»), правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 – повністю.
Визнано за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що складається із двокімнатного житлового приміщення на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею 50,1 кв.м.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог ухваливши рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що в рішенні суд першої інстанції констатував, що не можна використовувати при укладенні кредитного договору декілька видів забезпечення виконання зобов`язань, а саме і поруку і іпотеку. Однак в ч.1 ст.546 ЦК України зазначено види забезпечення виконання зобов`язань і не передбачено обмежень щодо кількості їх застосування. Основною підставою для визнання недійсним договору іпотеки в судовому порядку є його невідповідність ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, моральним засадам. Суд першої інстанції в рішенні не навів жодної законної підстави для визнання недійсним іпотечного договору №0193-1 від 26.08.2008 року. Вважає, що іпотечний договір, який знаходиться в матеріалах справи (а.с.75-77), повністю відповідає зазначеним нормам чинного законодавства, складений та посвідчений приватним нотаріусом Рукавіциним І.А. 26.08.2008р., реєстровий номер 5888.
Таким чином, судом першої інстанції необґрунтовано визнано недійсним іпотечний договір №0193-1 від 26.08.2008 року.
Звертає увагу на те, що 13.01.2017 року відповідачем було направлено лист вимогу про усунення порушень з боку позивачів, шляхом повернення боргу, яка станом на 21.09.2016 року становить 220 721 грн. та застереженням у випадку не повернення коштів звернути стягнення на предмет іпотеки або продати предмет іпотеки у вигляді переходу до неї права власності на предмет іпотеки або продати предмет іпотеки від свого імені будь-якій особі на умовах на свій розсуд. Оскільки ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  та ОСОБА_4  не повернули відповідачу грошові кошти в розмірі 220 721 гривня 90 копійок, тому 06.03.2017 року Державним реєстратором КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Шуміловою А.Ю., на підставі свідоцтва приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. №728 та іпотечного договору №0193-1 від 26.07.2008 року, зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_3 .
Вартість зазначеної квартири згідно іпотечного договору становила 101 716,00 коп., а згідно Звіту з незалежної оцінки майна ТОВ «Центр Експерт II» від 18.08.2020 року ринкова вартість квартири складала 90 000 грн., що значно менше від кредитної заборгованості, яку солідарно стягнуто за рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 22.12.2015 року. Таким чином, ОСОБА_3 не було порушено вимог чинного законодавства під час звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позивачі звернулись до суду з порушенням строків позовної давності, оскільки, в позовній заяві, позивачі ставлять вимоги про визнання договору кредиту частково недійсним, а договорів поруки та іпотечного договору повністю недійсними, то початок перебігу 3-річного строку позовної давності розпочався з 27 серпня 2008 року, оскільки позивачі самі підписували зазначені договори і знали про їх зміст, а з вимогами про визнання цих договорів недійсними звертаються лише 11 січня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не відповідає вимогам п.п.5, 6 ч.2 ст.356 ЦПК України і підлягає відхиленню. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприявши учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, вирішив справу у суворій відповідності до закону, не надаючи перевагу одній із сторін виниклого цивільно-правового конфлікту. Просив апеляційну скаргу лишити без задоволення, а рішення суду –без змін.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.04.2024р. у справі залучено в якості правонаступника ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємицю ОСОБА_2 .

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти доводів скарги, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.09.1981 року між позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб у місті Кривому Розі, свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 , видане Довгинцівським відділом РАЦСу м.Кривого Рогу 05.09.1981 року (а.с.35).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син - ОСОБА_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане Центрально-Міським відділом РАЦСу 06.09.1984 року (а.с.36).
Сім`єю подружжя Корж, під час роботи чоловіка та дружини на КП «Криворізький академічний театр драми та музичної комедії» ім.Тараса Шевченка на посаді музикантів, отримано житло - двокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 50,1 кв.м., яку спільно приватизовано 16.10.2002 року, технічний паспорт на квартиру (а.с.42), свідоцтво № НОМЕР_3 про право власності на житло від 16.10.2002 року, видане органом приватизації УЖКГ виконкому Криворізької міської ради за розпорядженням №Ц-205 від 30.09.2002 року (а.с.43), право власності зареєстровано в КП ДОР Криворізьке БТІ м.Кривого Рогу за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, запис у реєстровій книзі №217П-334-334, довідка КП ДОР Криворізьке БТІ №178885 від 15.06.2020 року (а.с.44).
Ринкова вартість квартири склала 90 000 гривень, звіт з незалежної оцінки майна ТОВ «Центр Експерт ІІ» від 18.08.2020 року (а.с.45-70).
Квартира є спільним житлом позивачів та місцем їх реєстрації, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 19.07.1984 року, ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт ОСОБА_2 . АК НОМЕР_4 (а.с.27-28), паспорт ОСОБА_4 НОМЕР_5 (а.с.30-33), паспорт ОСОБА_1 , а.с.37-39).
19.08.2007 року у квартирі АДРЕСА_1 сталася пожежа, акт про пожежу (а.с.67).
26.08.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (колишня назва Акціонерний комерційний банк «Форум») укладено кредитний договір №0193/08/05-ZNv, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Форум» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 15 000 доларів США строком по 24 серпня 2018 року та відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних (а.с.71, 72).
26.08.2008 року позивачем ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (колишня назва Акціонерний комерційний банк «Форум») укладено договір поруки №0193-П, за яким поручитель ОСОБА_2 поручилась перед кредитором ПАТ «Банк Форум» за виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року (а.с.74).
26.08.2008 року позивачем ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» укладено договір поруки №0193-П-1, за яким поручитель ОСОБА_4 поручився перед кредитором ПАТ «Банк Форум» за виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року (а.с.73).
26.08.2008 року між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» укладено договір іпотеки №0193-І, згідно з яким на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року в іпотеку було передано спільне сумісне нерухоме майно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с.75-77).
20.11.2014 року кредитором ПАТ «Банк Форум» подано до суду позов до ОСОБА_1 як боржника за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, та до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 як поручителів за договорами поруки №0193-П, №0193-П-1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.78, 79).
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 22 грудня 2015 року по справі №216/8415/14-ц позов ПАТ «Банк Форум» задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року у розмірі 7232,87 доларів США, яка складається з: 1257,06 доларів США – прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 5125 доларів США – поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 833,44 доларів США – поточна заборгованість за нарахованими процентами; 17,37 доларів США – поточна сума заборгованості за нарахованими процентами, а також 14 558,58 грн. – пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків, 5000 грн. – штраф за порушення умов п.3.3.7 Кредитного договору, та стягнуто судові витрати.
Дане рішення не оскаржувалось і набрало законної сили, а правовідносини за між сторонами перенесено у стадію виконання судового рішення.
21.09.2016 року ПАТ «Банк Форум» за договором №229-Ф відступлено право вимоги за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І від 26.08.2008 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», де станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 8 553,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору складає 220 721, 90 гривень, з процентами і штрафними санкціями (а.с.84-87).
В цей же день 21.09.2016 року ПАТ «Банк Форум», за договором про відступлення прав за іпотечним договором, відступлено право вимоги за іпотечним договором №0193-П-1 від 26.08.2008р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» (а.с.88). 
26.09.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», за договором про відступлення права вимоги №293-К, відступлено право вимоги за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І від 26.08.2008 року, фізичній особі ОСОБА_3 . Станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 8 553,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору складає 220 721, 90 гривень, з процентами і штрафними санкціями (а.с.91-93). 
26.09.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором відступлено право вимоги за іпотечним договором №0193-І від 26.08.2008р. фізичній особі ОСОБА_3 (а.с.94).
13.01.2017 року ОСОБА_3 подано до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. лист вимогу про усунення порушень з вимогою до боржника ОСОБА_1 , майнових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 протягом тридцяти календарних днів з моменту одержання листа-вимоги повернути їй, як правонаступнику прав вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним №0193/08/05-ZNv і іпотечним №0193-І договорами від 26.08.2008р., грошову суму 220 721 гривня 90 копійок боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, з процентами і штрафними санкціями станом на 21.09.2016р., та застереженням у випадку не повернення грошових коштів звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді переходу до неї права власності на предмет іпотеки або продати предмет іпотеки від свого імені будь-якій особі на умовах на свій розсуд, де предметом іпотеки є квартира за адресою АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.95, 96).
18.02.2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. видано свідоцтво про передачу заяви, яким на підставі статті 84 Закону України «Про нотаріат» посвідчено, що нею 14.01.2017 року лист-вимогу про усунення порушень від 13.01.2017 року від ОСОБА_3 було передано боржнику ОСОБА_1 та майновим поручителям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , зареєстровано в реєстрі за №728 (а.с.97). 
06.03.2017 року Державним реєстратором КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Шуміловою А.Ю., на підставі свідоцтва приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. №728 та іпотечного договору №0193-І від 26.07.2008р., зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81987855 (а.с.98).
21 травня 2020 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу по цивільній справі №216/365/19 ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено, усунуто перешкоди у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 із займаного житлового приміщення, а саме квартири за адресою АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення (а.с.105-112).
17 грудня 2020 року Дніпровським апеляційним судом по цивільній справі №216/365/19 постановлено ухвалу, якою зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 травня 2020 року у зазначеній цивільній справі «про виселення» до набрання законної сили судовим рішенням у справі №216/1234/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , реєстратора КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Шумілової Г.Ю., приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. про визнання свідоцтв недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності. Тобто рішення суду не набрало чинності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що ПАТ «Банк Форум» у правонаступництві відповідача відносно позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 двічі реалізовано право вимоги за одне й те саме правопорушення, а саме порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, як за наслідками порушення зобов`язання, забезпеченого порукою відповідно до ст.554 ЦК України через суд, так і за наслідками порушення зобов`язання, забезпеченого окремим видом застави іпотекою відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України у позасудовому порядку. Тому, укладення кредитного договору №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року, забезпеченого договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-1, у невідповідності до вимог ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», на тяжких, несправедливих та кабальних щодо позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 умовах, де кредитний договір одночасно забезпечено як порукою, так і заставою, де відповідно до вказаних правочинів позивач ОСОБА_1 є і боржником і майновим поручителем одночасно, має статус і боржника і іпотекодавця одночасно, а позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 є і поручителями з солідарною відповідальністю і майновими поручителями за заставою майна одночасно, мають статус і поручителів і іпотекодавців одночасно, не відповідає вимогам ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України, ст.ст.11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

За встановленими судом обставинами справи, які не оспорюються сторонами, відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином умови укладеного ним 26.08.2008р. з ПАТ «Банк Форум» умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість, яка була стягнута солідарно з нього та відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (як поручителів) за рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 22 грудня 2015 року у справі №216/8415/14-ц.
Даних про те, що зазначене рішення суду виконувалось матеріали справи не містять. У вересні 2016 року двічі відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Перший раз за договором №229-Ф від 21.09.2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», а вдруге 26.09.2016 року за договором №293-К укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» та фізичною особою ОСОБА_3 .
Питання щодо законності укладених договорів про відступлення права вимоги позивачами не ставилось. Останні просили визнати недійсними кредитний договір №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року в частині забезпечення виконання зобов`язань передбачених підпунктом 2.1 пункту 2 «Загальні умови», та підпунктами 5.3, 5.4 пункту 5 «Особливі умови»; визнати недійсними договори поруки №0193-П та №0193-П-1 від 26.08.2008 року укладені між ПАТ «Банк Форум» (правонаступником якого є відповідач ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 відповідно; визнати недійсним іпотечний договір №0193-І від 26.08.2008 року укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; визнати за позивачами право спільної сумісної власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
При цьому позивачі посилались на норми ст.ст.203, 215, 216, 526, 546, 553 ЦК України, ст.ст.11, 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.11, 33, 35, 36 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Вказана правова норма кореспондується з положеннями частини першої статті 626 ЦК України.
Правочином є найбільш розповсюджений юридичний факт, за допомогою якого набуваються, змінюються або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.
Зміст договору як угоди домовленості (правочину) двох або більше сторін складає сукупність визначених на їхній розсуд сторін та погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 626, частина перша статті 628 ЦК України).
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтями 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи питання про недійсність правочину необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено, зокрема, право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину; наявність підстав для оспореня правочину; встановлення того, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає його порушення, і в залежності від цього у який ефективний спосіб порушене право може бути захищено.
Статтею 216 ЦК України передбачено правові наслідки недійсності правочинів, а саме за недійсним правочином кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання такого правочину.

Як зазначено вище, викладаючи обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та правові підстави позову, позивачі зазначили, що оспорювані кредитний договір №0193/08/05-ZNv, договори поруки №0193-П та №0193-П-1, договір іпотеки №0193-І, не відповідають вимогам ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», укладені на тяжких, несправедливих та кабальних щодо позивачів умовах, де кредитний договір одночасно забезпечено як порукою, так і заставою, де відповідно до вказаних правочинів, позивач ОСОБА_1 є і боржником і майновим поручителем одночасно, має статус і боржника і іпотекодавця одночасно, а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є і поручителями з солідарною відповідальністю і майновими поручителями за заставою майна одночасно, мають статус і поручителів і іпотекодавців одночасно.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).
Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Стаття 547 ЦК визначає форму правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, зокрема такий правочин щодо вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
За приписами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів справи, укладені позивачем ОСОБА_1 у серпні 2008 року спірний договір кредиту, як і укладені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договори поруки та договір іпотеки, не суперечили діючому законодавству. Та підстава, на яку посилаються позивачі, а саме, що позивач ОСОБА_1 є і боржником і майновим поручителем одночасно, має статус і боржника і іпотекодавця одночасно, а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є і поручителями з солідарною відповідальністю і майновими поручителями за заставою майна одночасно, мають статус і поручителів і іпотекодавців одночасно, не ґрунтується на законі, і спростовуються зокрема діючою на час укладення спірних договорів редакцією Закону України «Про іпотеку», а саме ст.1 Закону, яка визначала наступні терміни:
іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;
основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою;
іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель;
майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника;
іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням;
боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання.

Забезпечення кредитного договору одночасно порукою і заставою, на переконання колегії суддів, також не суперечить діючому законодавству, оскільки нормами чинного законодавства не обмежено право кредитора забезпечити належне виконання боржником основного зобов`язання декількома видами забезпечення. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному, а здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки (або застави) шляхом визнання за кредитором права власності на нього, кредитор не втрачає права вимоги до боржника щодо одержання задоволення порушеного основного зобов`язання в повному обсязі за рахунок іншого виду забезпечення.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №910/2535/18, від 19.06.2019 у справі №904/9795/16 та у справі №910/9508/17.

Таким чином укладені ОСОБА_1 , крім кредитного договору, ще і договору іпотеки, як і укладання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договорів поруки та іпотеки на забезпечення виконання основного зобов`язання, не суперечили діючому на час їх укладання законодавству, а підтвердження факту укладання спірних договорів на тяжких, несправедливих та кабальних щодо позивачів умовах стороною позивачів не надано належних та допустимих доказів.
Колегія суддів вважає, що позивачами (з урахуванням наведених ними в позові обґрунтувань) не доведено в суді підстав недійсності оскаржуваних ними правочинів, як це передбачено приписами статті 215 ЦК України, оскільки в момент їх вчинення додержано всіх вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову.
Оскільки вимога про визнання права власності за позивачами на спірну квартиру є похідною від вимог про визнання договорів недійсними, то у її задоволенні також слід відмовити.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, а саме договір про відступлення права вимоги №229-Ф від 21.09.2016 року (а.с.84-87), договір про відступлення прав за іпотечним договором від 21.09.2016 року (а.с.88), договір про відступлення права вимоги №293-К від 26.09.2016 року (а.с.91-93), договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 26.09.2016 року (а.с.94), прийшов до висновку про правомірність переходу прав за укладеними правочинами – за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року, договорами поруки №0193-П, №0193-П-1 та договором іпотеки №0193-І від 26.08.2008 року, від первісного кредитора Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до нового кредитора відповідача по справі ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно зазначив суд, відповідно до п.1.2 договору про відступлення права вимоги №229-Ф від 21.09.2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» (а.с.84-87) та п.1.2 договору про відступлення права вимоги №293-К від 26.09.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та ОСОБА_3 (а.с.91-93), новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором і боржником, та одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором, за яким права кредитора за кредитним договором переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення первісним кредитором договірного списання з рахунку/рахунків боржника, що надане первісному кредитору згідно доручення боржника відповідно до умов кредитного договору.

Разом з тим, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 08.11.2023 року по аналогічні справі №206/4841/20 (провадження №14-55цс22): «згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Велика Палата Верховного Суду вкотре наголошує на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.
Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань……
Оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, то ТОВ "ФК "Інвестстандарт" не могло відступити права вимоги на користь ОСОБА_4».

В даній справі позивачами інших вимог крім визнання частково недійсним кредитного договору, договорів поруки та іпотеки у даній справі не заявлялось, а згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, в тому числі :
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення в частині задоволених вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та розподілу судових витрат - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитного договору в частині забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до умов договору, договору іпотеки, про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн. по 681 грн. 00 коп. з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Судді:

Повний текст постанови складений 17.04.2024

Головуючий суддя: О.В. Агєєв