ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року	Львів	Справа № 380/8757/23 пров. № А/857/220/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року (головуючий суддя Кисильова О.Й., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області), у якому просив визнати протиправними дії щодо відмови позивачу в зарахуванні до загального трудового стажу (страхового стажу) період роботи з 12.02.1995 по 26.11.1996 на посаді виконроба у МКП « 100 Майдан» та проведенні відповідного перерахунку пенсії, зобов`язати зарахувати йому до загального трудового стажу (страхового стажу) період роботи з 12.02.1995 по 26.11.1996 на посаді виконроба у МКП « 100 Майдан» та провести відповідний перерахунок пенсії з 17.04.2014.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи з 12.02.1995 по 26.11.1996 на посаді виконроба у МКП « 100 Майдан».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального страхового стажу період роботи на посаді виконроба у МКП « 100 Майдан» з 12.02.1995 по 26.11.1996.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а також не повністю досліджено обставини справи, просило його скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі зазначає, що формування грошового забезпечення, з якого проводиться призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям силових відомств, не входить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Зазначає, що на підставі заяви та документів, скерованих Головним управлінням МВС України у Львівській області, ОСОБА_1 з 17.04.2014 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 2262 у розмірі 53 % відповідних сум грошового забезпечення. Тобто, позивачу призначена та виплачується пенсія відповідно до норм чинного законодавства.
Звертає увагу, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначає пенсію на підставі документів, які скеровані відповідним структурним підрозділом та самостійно не може обчислювати вислугу років.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 17.04.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. 
Відповідно до записів №№ 16-17 трудової книжки ОСОБА_1 від 08.05.1986 серії НОМЕР_2 :
- 12.02.1995 прийнятий та роботу у МКП « 100 Майдан» на посаду виконроба;
- 26.11.1996 звільнений з роботи в МКП « 100 Майдан» з посади виконроба.
20.02.2023 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.02 1995 по 26.11.1996 на посаді виконроба у МКП « 100 Майдан» відповідно до записів в трудовій книжці № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 та здійснення перерахунку пенсії з дати призначення пенсії.
08.03.2023 Головне управління ПФУ у Львівській області у листі № 5611-4632/Ц-52/8-1300/23 відмовило позивачу у зарахуванні спірного періоду та здійсненні перерахунку пенсії, вказавши, що статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, за умови сплати страхових внесків. Відповідно до записів трудової книжки Серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 12.02.1995 по 26.11.1996 працював у Малому колективному підприємстві « 100 Майдан». Головним управлінням МВС у Львівській області 03.06.2014 № 14/546 скеровані документи для призначення пенсії, в яких довідка про сплату страхових внесків МКП « 100 Майдан» відсутня, а відтак відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.02.1995 по 26.11.1996.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Як пернедбачено ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначений у статті 20 Закону №1058-IV, відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Як передбачено ст. 56 Закону № 1058-IV до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до записів №  16-17 трудової книжки ОСОБА_1 , позивач у період з 12.02.1995 по 26.11.1996 працював у МКП « 100 Майдан» на посаді виконроба, що не заперечується відповідачем.
Отже, трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що дають підстави для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про помилковість посилання відповідача на несплату підприємством страхових внесків, як на підставу для не зарахування спірного періоду роботи до трудового стажу позивача, та зазначає, що порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частинах 1, 3, 6, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як передбачено ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Згідно з п. 2 ч. ст. 16 Закону № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
Відповідно до вимог ст. 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд дійшов вірного висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника (в даному випадку роботодавця).
На підставі викладеного позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів його роботи.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі №242/4793/16, від 11.07.2019 у справі № 242/1484/17, від 27.02.2019 у справі № 242/1871/17 та №423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а.
Тому суд вірно вважав, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.
Відтак, як вірно зазначено судом, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником МКП « 100 Майдан» свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків за період з 12.02.1995 по 26.11.1996, а тому не зарахування відповідачем спірного періоду до загального страхового стажу позивача є протиправним.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального трудового стажу (страхового стажу) період роботи з 12.02.1995 по 26.11.1996 на посаді виконроба у МКП "100 Майдан".
Крім того, як встановив суд, ОСОБА_1 з 17.04.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі- Закон № 2262-ХІІ).
Пенсія майору ОСОБА_1 призначена за вислугу років (28 років) у розмірі 53% суми грошового забезпечення.
Відтак, підстави для перерахунку пенсії позивача, як пенсіонера ОВС, виникають за умов, передбачених ст. 43 та ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Згідно із ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже вірним є висновок суду, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Разом з тим, доказів того, що позивач перейшов на інший вид пенсії згідно із Законом №1058-IV суду не було надано.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду, що беручи до уваги ту обставину, що позивач є пенсіонером ОВС та отримує пенсію, призначену згідно із Законом № 2262-ХІІ, то відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з урахування періоду роботи з 12.02.1995 по 26.11.1996 на посаді виконроба у МКП « 100 Майдан».
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позов у цій частині не підлягає до задоволення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог. 
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року по справі №  380/8757/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула