ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3036/23  Номер провадження 22-ц/814/1173/24	Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.
розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу представника Приватного підприємства імені Зубковського адвоката Жаги Едуарда Григоровича
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Вірченко О.М.
по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства імені Зубковського про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим, скасування державної реєстрації права оренди та стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати припиненим договір оренди земельної ділянки від 01 квітня 2017 року, укладений між нею та відповідачем; скасувати державну реєстрації права оренди земельної ділянки за ПП ім. Зубковського; припинити право оренди ПП ім. Зубковського на земельну ділянку з кадастровим номером 5323289600:00:005:0063; стягнути з відповідача суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 01 квітня 2017 року з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних витрат в розмірі 16595,36 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 2,7551 га з кадастровим номером 5323289600:00:005:0063, розташованої на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області. 
01 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ПП ім. Зубковського було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. 
31 грудня 2021 року сторонами укладено додаткову угоду про продовження дії договору до 01 квітня 2031 року включно, інші умови договору від 26 грудня 2016 року залишились незмінними. 
В порушення вимог п. 4.2. договору відповідачем не оплачується користування земельною ділянкою з 01 січня 2022 року, що є істотним порушенням прав орендодавця, оскільки орендар мав обов`язок оплатити користування земельною ділянкою за 2022 рік до 15 січня 2023 року. 
У зв`язку із простроченням орендної плати за 2022 рік протягом шести місяців на підставі п. 8.6. договору ОСОБА_1 реалізувала своє право на односторонню відмову від вказаного договору. 
27 червня 2023 року відповідачеві було направлено повідомлення про односторонню відмову від договору оренди земельної ділянки, який є припиненим 27 червня 2023 року, а також претензію щодо необхідності сплати заборгованості за договором. 29 червня 2023 року вказаний лист відповідачем отримано, жодних дій щодо виплати заборгованості за договором він не вчинив та не надав відповідь на отримані претензію і повідомлення про односторонню відмову від договору. 
З метою припинення права оренди земельної ділянки у зв`язку із односторонньою відмовою від договору позивачка 11 серпня 2023 року звернулась із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховода К.В., однак останнім відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1  у зв`язку із необхідністю встановлення факту припинення договору оренди в односторонньому порядку судом. 
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства ім. Зубковського про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим, скасування державної реєстрації права оренди та стягнення заборгованості задоволено.
Визнано припиненим договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5323289600:00:005:0063), укладений 01 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством імені Зубковського, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право: 21398838; дата державної реєстрації 11 липня 2017 року, внесеним на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36151089 від 14 липня 2017 року, у зв`язку із односторонньою відмовою від 27 червня 2023 року.
Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5323289600:00:005:0063) за Приватним підприємством імені Зубковського, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право: 21398838; дата державної реєстрації 11 липня 2017 року, внесеним на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36151089 від 14 липня 2017 року.
Припинено право оренди Приватного підприємства імені Зубковського на земельну ділянку з кадастровим номером 5323289600:00:005:0063, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право: 21398838; дата державної реєстрації 11 липня 2017 року, внесеним на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36151089 від 14 липня 2017 року.
Стягнуто з Приватного підприємства імені Зубковського на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 01 квітня 2017 року в розмірі 16595 грн. 36 коп., з яких: 9389,16 грн. заборгованість за 2022 календарний рік; 1955,00 грн. пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 126,56 грн. 3% річних, 430,06 грн. інфляційні нарахування на суму боргу, 4694,58 грн. борг за користування земельною ділянкою у період з 01 січня 2023 року по 27 червня 2023 року.
Стягнуто з Приватного підприємства ім. Зубковського на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп.
Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 у відповідності з вимогами чинного законодавства  та на підставі умов договору оренди земельної ділянки, узгоджених між сторонами, мала право на одностороннє розірвання договору оренди, тому позовні вимоги є обгрунтованими.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник Приватного підприємства імені Зубковського адвокат Жага Едуард Григорович, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за змістом ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору в цій частині. 
Зазначено, що ПП ім. Зубковського протягом 2017-2021 років належним чином виконувало зобов`язання з виплати позивачу орендної плати у передбачені договором строки. Відповідач порушив строк виплати орендної плати за 2022 рік, проте це порушення разового характеру та не може слугувати підставою для розірвання договору оренди землі. 
Окрім того, нарахування пені, 3 % річних та інфляційних витрат на суму заборгованості за користування орендарем земельною ділянкою не передбачені договором оренди земельної ділянки від 01 квітня 2017 року та не відповідають вимогам законодавства.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Шимко Артема Романовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відзив ґрунтується на тому, що посилання відповідача на ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є помилковим, адже ці норми не поширюються на відносини щодо односторонньої відмови від договору та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
Навпаки, визнання відповідачем факту прострочення сплати оренди за 2022 рік понад 6 місяців підтверджує порушення умов договору та наявність визначених договором підстав для припинення дії договору в односторонньому порядку.
Окрім того, підстави для нарахування пені передбачені п. 4.6 договору оренди землі, а право нарахування 3% річних та інфляційних втрат передбачене ст. 625 ЦК України.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки розміром 2,7551 га, яка розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323289600:00:005:0063, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 березня 2017 року (а.с. 16).
01 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ПП ім. Зубковського було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 17-18).
Відповідно до п. 4.1 договору, за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 14,5 % за рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.2 цього договору.
Згідно з п. 2.2 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 64757,85 грн.
Пунктом 4.2. договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату протягом строку дії цього договору в строк з 15 січня поточного року по 15 січня наступного.
У відповідності з п. 8.4 договору, його розірвання в односторонньому порядку не допускається, крім випадків, передбачених цим договором. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є підстави, визначені цим договором.
Пунктом 8.6. вказаного договору сторони погодили, що дострокове розірвання цього договору за ініціативою орендодавця допускається у випадках: несплати орендарем орендної плати протягом 6 місяців з дня закінчення строку платежу; використання орендарем земельної ділянки не за призначенням.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вказаний договір зареєстровано 11 квітня 2017 року, номер запису про інше речове право: 21398838 (а.с. 13-15).
31 грудня 2021 року сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до п. 1 якої строк дії договору оренди землі від 01 квітня 2017 року було продовжено на 7 років до 01 квітня 2031 року включно. Згідно з п. 2 додаткової угоди інші умови договору від 01 квітня 2017 року залишились незмінними (а.с. 19).
27 червня 2023 року ОСОБА_1 направила на адресу ПП ім. Зубковського повідомлення про односторонню відмову від договору оренди земельної ділянки, який є припиненим 27 червня 2023 року (а.с. 22), а також претензію щодо необхідності сплати заборгованості за договором (а.с. 21).
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Таким чином, цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Відповідно до частин другої та третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Аналізуючи зміст вищезазначених норм матеріального права можна зробити висновок, що якщо укладеним між сторонами договором передбачено розірвання договору в односторонньому порядку і зацікавленою стороною дотримано порядок його розірвання, він відповідно є розірваним у порядку, визначеному договором.
Згідно із частиною четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Тлумачення вказаного положення свідчить, що за загальним правилом не допускається розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації.
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 16 травня 2018 року у справі № 420/504/16-ц (провадження № 61-6268св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 623/2953/16-ц (провадження № 61-19304св18), від 24 січня 2019 року у справі № 388/1253/15-ц (провадження № 61-26231св18), від 17 липня 2019 року у справі № 388/1251/15-ц (провадження № 61-12233св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 623/3418/16-ц (провадження № 61-33241св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 623/1198/18 (провадження № 61-4441св19), від 22 грудня 2022 року у справі № 709/83/19 (провадження № 61-13685св19).
Як вбачається з матеріалів справи сторони при укладенні договору оренди землі у п. 8.6 погодили, що дострокове розірвання цього договору за ініціативою орендодавця допускається у випадках: несплати орендарем орендної плати протягом 6 місяців з дня закінчення строку платежу; використання орендарем земельної ділянки не за призначенням.
Місцевим судом встановлено та не спростовується відповідачем, що орендну плату за 2022 рік, граничний строк сплати якої – 15 січня 2023 року, ПП ім. Зубковського на користь ОСОБА_1 протягом 6 місяців з вищевказаного строку не сплачено.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання спірного договору оренди землі припиненим, оскільки відповідачем було порушено його умови щодо своєчасності виплати орендної плати та сторони при його укладенні на власний розсуд погодили, що дана обставина є підставою для одностороннього розірвання договору за ініціативою орендодавця. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що підставою для розірвання договору оренди землі має бути систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати, що визначено ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» колегія суддів відхиляє, оскільки дані норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, адже підстави одностороннього розірвання договору оренди землі з ініціативи орендодавця чітко визначені та погоджені сторонами при укладенні спірного договору.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат є помилковим з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 526 ЦК України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями  610, 611 ЦК України  передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 4.6 договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Таким чином, стягнення пені внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання з виплати орендної плати є обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц).
Отже, стягнення 3 % річних та інфляційних витрат є правовірним та передбачено вимогами чинного законодавства.
Розмір нарахованої заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних витрат відповідачем не спростований, контррозрахунку не надано. 
Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382, 383, 384 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства імені Зубковського адвоката Жаги Едуарда Григоровича залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:  О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. Б. Бутенко 

Г. Л. Карпушин