ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1673/24 Справа № 203/1758/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 червня 2024 року                                                                м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 травня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 14 червня 2024 року особою, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду. В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 22 травня 2024 року, коли отримав копію судового рішення. Стверджує, що суд про дату та час судового розгляду справи його належним чином не повідомляв та він не був присутнім у судовому засідання під час винесення судом постанови. Крім того вказує, що з матеріалами справи його представник зміг ознайомитися лише 30.05.2024 року та зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не можливо було зрозуміти, у який суд була направлена справа, а також дату розгляду. Отже заявник вважає, що він має право на поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.
       Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287  цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що оскаржувана постанова місцевого суду від 09 травня 2024 року була винесена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та матеріали справи не містять відомостей про його належне повідомлення про дату та час судового розгляду. 
Згідно супровідного листа від 09 травня 2024 року (а.с.13) копія постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська була направлена ОСОБА_1 на зазначену ним в протоколі про адміністративне правопорушення адресу:  АДРЕСА_1 .
Разом з цим, як зазначає сам ОСОБА_1 , і це підтверджується матеріалами справи, копію постанови судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року він отримав 22 травня 2024 року, тобто після сливу строків на апеляційне оскарження судового рішення, а тому не міг подати апеляційну скаргу у визначений законом строк. 
В контексті положень ч.2 ст.294 КУпАП особа має право протягом десяти днів, у разі незгоди із рішенням суду, подати апеляційну скаргу. Як стверджує апелянт копію оскаржуваного ним рішення він отримав 22 травня 2024 року, а отже строк на подання апеляційної скарги спливав 02 червня 2024 року (неділя).
Натомість, як убачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , вона була сформована та подана до суду першої інстанції лише 14 червня 2024 року (а.с.22-31). Між тим апелянт не вказує причин, які унеможливили його своєчасно, після отримання копії постанови судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року, подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.
З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні ОСОБА_1  доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року, та апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки апелянт, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після отримання копії постанови суду, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними. 
При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що його захисник зміг ознайомитися з матеріалами справи лише 30 травня 2024 року, не є підставою для поновлення йому строку на апеляційне оскарження, оскільки дана обставина не позбавляла можливості апелянта самостійно у визначений законом строк скористатися своїм процесуальним правом на подання апеляційної скарги. Крім того, як вбачається зі змісту витягу з договору №5 про надання правової допомоги від 02 квітня 2024 року (а.с.20) договір про надання адвокатом Мєдвєдєвою Т.В. правової допомоги ОСОБА_1 був укладений 02 квітня 2024 року, а ордер на надання правничої (правової) допомоги 23 квітня 2024 року (а.с.18), тобто ще під час розгляду справи в суді першої інстанції та до винесення судом оскаржуваної постанови.
Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні заявника не наведено. 
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року,по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :
       
Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року щодо нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
       Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                   В.В. РУДЕНКО