РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/6496/23
Провадження № 22-ц/4815/568/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:            
головуючий суддя – Шимківа С.С.,
суддів: –  Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання – Мороз А.В.,
учасники справи: 
позивач – Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської 
міської ради, 
відповідачі – ОСОБА_1 ,
– ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року (ухвалене у складі судді Тимощука О.Я., повний текст рішення суду складено 04 березня 2024 року) у справі за позовом Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

       в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов обґрунтовано тим, що батьки дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживали діти ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Перебуваючи в цивільному шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося двоє дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей, на підставі розпорядження міського голови № 299-р від 18.03.2020 року діти - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були негайно відібрані від матері ОСОБА_1 і ОСОБА_9 , ОСОБА_8 від батька ОСОБА_2 . 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.10.2020 року у справі № 569/4890/20 позов Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської в інтересах малолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_13 , ОСОБА_2 про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав задоволено; відібрано неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від матері ОСОБА_13 без позбавлення батьківських прав; відібрано малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від матері ОСОБА_13 та батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав; передано дітей Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради для подальшого влаштування.
На підставі вищевказаного рішення суду ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. В подальшому вони були влаштовані у дитячий будинок сімейного типу родини ОСОБА_16 . 
Мати дітей - ОСОБА_1 зверталася із заявою щодо повернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їй на виховання. Забрати на проживання в сім`ю малолітніх дітей на меті не мала. 
21 грудня 2020 року спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . На момент відвідування остання розпивала алкогольні напої та знаходилася в стані алкогольного сп`яніння, в помешканні було брудно, розкидані речі. Для виховання та розвитку дітей умови не створені, умови проживання незадовільні. Мати ОСОБА_1 більше двох років дітьми не цікавилася, утриманням дітей не займалася, не усувала причини, які перешкоджали належному вихованню дітей. 
Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2022 року у справі № 569/4815/22 мати ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . 
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2020 року у справі 569/18810/19 ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 121 КК України. У даному вироку зазначається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Він визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні ОСОБА_1 , небезпечному для її життя в момент заподіяння. 
ОСОБА_2 , після завершення відбування покарання, звертався із заявою до Служби у правах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про повернення йому на проживання, виховання та утримання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 
Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради на звернення ОСОБА_2 надавала неодноразово йому роз`яснення щодо порядку повернення йому дітей на виховання та проживання. 
У 2022 році ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності згідно ст.ст. 173, 173-2 та 185 КупАП. 
Батько дітей більше року не вживав заходів щодо повернення йому на проживання, виховання та утримання малолітніх дітей. 
Належних доказів, що підтверджують усунення причин, які перешкоджали йому належному вихованню дітей не надав. Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виконують батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей. Батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , не проявляють щодо них батьківської турботи та любові. Поведінка батьків не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дітей. 
Просили суд позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав стосовно дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року позов Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав – задоволено.
Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав стосовно дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 18.08.2021 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Рівненським УМВС України в Рівненській області 28.09.2001 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. з кожного.
Рішення мотивовано тим, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, офіційно не працюють, умови проживання малолітніх дітей незадовільні.
Відповідач, який протягом тривалого часу не надає дітям матеріальної допомоги, не піклується про їхній фізичний та духовний стан, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям, навчанням та здоров`ям, не створює умов для їхнього проживання в належних умовах, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, що суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дітей.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що після відбування покарання повернувся до місця свого постійного проживання.
Пояснює, що любить своїх дітей та бажає піклуватися про них та виховувати їх.
Звертався до служби у справах дітей з метою повернення йому дітей, на що отримував відмову.
Влаштування дітей у дитячий будинок позбавляє його можливості їх виховувати.
Просить суд скасувати оскражуване рішення та ухвали нове про відмову у задоволенні позову.
08 квітня 2024 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради подала відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.
Вказує, що Службою у справах дітей вживалися заходи щодо врегулювання питання повернення дітей у біологічну сім`ю. 
Спеціалістами Служби у справах дітей ОСОБА_2 неодноразово надавалися роз`яснення щодо порядку повернення йому на виховання дітей, починаючи з 29.12.2021 року. 
ОСОБА_2 не виконав рекомендації Служби, не вжив жодних заходів протягом року щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дітей батьком, що унеможливлює повернення йому дітей.
Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглядала питання двічі - 01 лютого 2023 та 29 березня 2023 року. На засіданнях був присутній ОСОБА_2 . 
Його пояснення були заслухані, наголошено на необхідності змінити спосіб життя. ОСОБА_2 з моменту виходу із місць позбавлення волі не встановив контакту з дітьми, жодного разу не поцікавився станом їх здоров`я, успіхами в закладі освіти, не просив організувати побачення з дітьми, не надав жодних підтверджувальних документів щодо його спроможності належним чином забезпечити проживання, виховання, розвиток та утримання дітей. 
Він продовжував вести інтенсивно асоціальний спосіб життя, що підтверджується фактами про притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 173, ст 173-2, 185, КУпАП у 2022 році.
Комісія з питань захисту прав дитини ставить якнайкращі інтереси дитини на перше місце. Лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, Комісія прийняла рішення про звернення Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач був присутній на усіх судових засіданнях і мав можливість скористатися своїм процесуальним правом щодо подання необхідних клопотань та інших належних доказів у справі, хоча він скористався правом надання безоплатної правничої допомоги та має представника – адвоката Пилипів І.В. 
У матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що ОСОБА_2 винний у порушенні вимог статті 150 СК України, свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, є хронічним алкоголіком, застосовував до матері дітей ОСОБА_1 фізичне насильство, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження. 
Суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
У ОСОБА_2 було достатньо часу з 29.12.2021 року аби вчинити будь-які дії щодо виходу із складних життєвих обставин, у яких він опинився. 
Однак ОСОБА_2 не надав жодного доказу що могло спростувати наявні факти щодо його неправомірної поведінки.
ОСОБА_2 не довів зміну своєї поведінки щодо дітей, прагнення здійснювати належне піклування за ними.
Просить про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідачі у справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_13 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 12 травня 2017 року, в м. Рівне та серії НОМЕР_6 виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 18 квітня 2019 року (а.с. 6, 7).
Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови № 299-р від 18.03.2020 року було прийнято негайне рішення про відібрання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від матері ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від батька ОСОБА_2 у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей (а.с. 8).
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року у справі № 569/4890/20 позов Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської в інтересах малолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_13 , ОСОБА_2 про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав задоволено; відібрано неповнолітніх дітей  ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від матері ОСОБА_13 без позбавлення батьківських прав; відібрано малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від матері ОСОБА_13 та батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав; передано дітей Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради для подальшого влаштування (а.с. 9-12).
Відповідно до Розпоряджень міського голови м. Рівне № 1018-р від 20.11.2020 року та № 1019-р від 20.11.2020 року малолітнім ОСОБА_15 , ОСОБА_14 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 13, 14). 
Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови № 1264-р від 02.11.2021 року малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 направлені на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу родини ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (а.с. 17). 
З листа Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про надання інформації № 607/23.14-04-23 від 08 лютого 2022 року вбачається про наявність актового запису про шлюб ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 № 21 від 15 січня 2021 року складений Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 20).
Листом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 10223-207 від 15 січня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 зверталася до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо обстеження умов проживання з метою повернення на її виховання та утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 21 грудня 2020 року спеціалістами Служби було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 та складено відповідний акт. 
На момент відвідування ОСОБА_1 розпивала алкогольні напої (горілку) та знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. В помешканні було брудно, розкидані речі. Для виховання та розвитку дітей умови не створені, умови проживання незадовільні (а.с. 21). 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2022 року у справі № 569/4815/22 мати ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Даним рішенням суду встановлено, що мати ОСОБА_1 з 2019 року перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога КП "РОЦПЗН" з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. З 16 листопада 2019 року по 26 листопада 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні КП "РОЦПЗН" з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, що підтверджується довідкою Комунального підприємства "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" Рівненської обласної ради № 1649 від 6 липня 2022 року. З 23 квітня 2020 року  ОСОБА_1  знаходилася в центрі допомоги залежним людям "Дорога Життя", про що свідчить довідка релігійної організації "Релігійна громада Церква євангельських християн баптистів "Благодать" у Деснянському районі м. Києва. Під час розгляду справи у судовому процесі був заслуханий неповнолітній ОСОБА_5 . Він пояснив, що мама була нормальна, поки не знайшла собі співмешканця, який її порізав та бив, почала пити і в неї "знесло дах", поїхала в Київ. Коли мама була в "запої" його доглядала бабуся, до якої він втік (а.с. 22).
Відповідно до інформації Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 10223-912 від 03.03.2023 року встановлено, що  ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
01.03.2023 року спеціалістами Служби було здійснено виїзд за вищевказаною адресою, під час проведення інспектування та обстежено умови проживання ОСОБА_23 , про що складено відповідний акт та відібрано пояснення. 
У письмових поясненнях на ім`я начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 вказує, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно синів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за місцем її проживання відсутні умови для проживання, виховання та розвитку дітей (а.с. 28).
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2020 року у справі 569/18810/19 ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. У вироку встановлено, що ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті квартири за адресою:  АДРЕСА_1  під час суперечки зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс останній чотири удари руками в обличчя, у результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкових переломів стінок обох гайморових пазух зі зміщенням фрагментів, переломи вилично-лобного, вилично-скроневого швів зліва з помірним зміщенням фрагментів, гемосинус гайморових пазух, гематоми в ділянці обох параорбітальних ділянок, осадження в ділянці лоба, обличчя, які розглядаються в єдиному механізмі виникнення і, у сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я, а також осаднення рук та ніг, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відразу після цього ОСОБА_2 наніс ОСОБА_13 удар кухонним ножем в ділянку грудної клітки зліва, у результаті чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з наявністю колото-різаної рани в 10-му міжребір`ї по лопатковій лінії зліва, яка продовжується в раневий канал, по ходу якого пошкоджено шкіру, підшкірну жирову клітковину, м`язи грудної клітки, наскрізне пошкодження селезінки з пошкодженням діафрагми зліва, ускладнене гемоперитонеумом (скупчення крові в черевній порожнині) та лівобічним пневмогемотораксом (наявність повітря та крові в плевральній порожнині), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголю (а.с. 30).
Після відбуття покарання 29 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Рівненського міського голови з проханням про повернення йому на проживання, виховання та утримання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 31).
Листом Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.01.2022 року № 01-19/454 ОСОБА_2 роз`яснено останньому порядок повернення дітей та рекомендовано звернутися із відповідною заявою до суду (а.с. 33). 
Висновком Органу опіки та піклування № 08-830 від 10.04.2023 року встановлено, що питання про виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради 01.02.2023 року. 
На засіданні комісії був присутній батько дітей ОСОБА_2 . Мати дітей ОСОБА_1 була відсутня. Комісія прийняла рішення розгляд даного питання перенести на наступне засідання комісії. Службі у справах дітей рекомендовано письмово запросити ОСОБА_1 на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини. Повторно розглядаючи питання про виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 29 березня 2023 року було встановлено, що ОСОБА_1 надіслала заяву про розгляд питання за її відсутності, не заперечує щодо прийняття рішення про позбавлення її батьківських прав. На комісії повторно був присутній батько дітей ОСОБА_2 . 
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_2 , комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про звернення Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно дітей  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Також Орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 37).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав стосовного малолітніх ОСОБА_3 та Максима, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради посилалася на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не приймають участі у житті дітей, не забезпечують їх, не спілкуються з дітьми, а також ведуть асоціальний спосіб життя.
Відповідно до положень ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а також хронічний алкоголізм є підставами для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) зазначено, що "Верховний Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків".
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).
Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у порушення статті 150 СК України свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, ведуть антисоціальний спосіб життя, є хронічними алкоголіками, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та хибний висновок місцевого суду про його винну поведінку спростовуються наступним.
Кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
З моменту повернення після відбуття покарання 28 грудня 2021 року ОСОБА_2 , до моменту розгляду 27 лютого 2024 року справи місцевим судом, минуло понад два роки.
Проте ОСОБА_2  не подав суду жодного доказу на підтвердження, навіть намагання виконувати ним свої батьківські обов`язки щодо дітей: створення умов для проживання дітей, їх матеріального забезпечення, турботи про них, як і не надав жодного доказу зміни свого способу життя: працевлаштування, позитивної характеристики за місцем проживання, довідки лікаря нарколога про відсутність психічних та поведінкових розладів, які були наявні у нього, внаслідок вживання алкоголю, тощо.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.04.2022 року у справі № 569/4294/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_2 своїми діями за адресою проживання, а саме АДРЕСА_3 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_24 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюваннях в її сторону нецензурною лайкою (а.с. 34).
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2022 року у справі № 569/7126/22 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 119 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та 255 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 , вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_24 , потім на сходовій клітці нецензурно лаявся, образливо чіплявся, шарпав за формений одяг до працівника поліції та вчинив злісну непокору законному розпорядженню при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку, а саме не припинив нецензурно лаятись, образливо чіплятись, шарпати за формений одяг поліцейського, погрожував фізичною розправою та намагався вчинити бійку (а.с. 35).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не здатний забезпечити дітям їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року).
У справі, що переглядається у апеляційному порядку, судом встановлено, що збереження зв`язків дітей із сім`єю є неможливим з огляду на явну неблагополучність сім`ї (як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 ), а також, що позбавлення відповідачів батьківських прав відповідатиме забезпеченню якнайкращих інтересах дітей: їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Як роз`яснено Верховним Судом у Постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-9303св21) лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще. 
Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, можливості спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за умови зміни своєї поведінки.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 19 квітня 2024 року.

Головуючий суддя                                         Шимків С.С.

Судді:         Ковальчук Н.М.

        Хилевич С.В.