Справа № 161/21396/21 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/499/24  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
08 травня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретаря Трикош Н. І.,
з участю: 
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу запозовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Позовну заяву обґрунтовує тим, що з 29.08.2004 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2021 було розірвано. У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період шлюбу за спільні кошти та в інтересах сім`ї ОСОБА_2 уклав наступні правочини: 1) договір купівлі-продажу житлового будинку від 24.01.2018 щодо купівлі об`єктів нерухомого майна – житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, кадастровий номер 0722881000:03:001:4931; 2) договір № 81/2/29 купівлі-продажу майнових прав від 26.02.2014 щодо купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомого майна – квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) договір на будівництво житла від 21.01.2019, предметом якого стали майнові права на об`єкт нерухомого майна – квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Також, ОСОБА_2 в період шлюбу набув право власності на гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які розташовані в гаражному кооперативі «Ветеран-2» по АДРЕСА_4 .
Зазначає, що вказане майно придбано за спільні кошти подружжя та в інтересах сім`ї, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і відповідно до ст.ст. 60, 63, 70 СК України підлягає поділу.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру загальною площею 45.4 кв.м. по АДРЕСА_2 , квартиру загальною площею 48.8 кв.м. по АДРЕСА_3 , житловий будинок в АДРЕСА_1 , земельну ділянку кадастровий номер 0722881000:03:001:4931 у АДРЕСА_1 , гаражі № НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 та визнати за нею право власності на частку вищевказаного майна.
26.01.2022 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 майнові права на об`єкт нерухомого майна – квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45.4 кв.м., квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 48.8 кв.м., житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0722881000:03:001:4931, гаражі № НОМЕР_1 та АДРЕСА_5 , визнати за ОСОБА_4 право власності на частку вищевказаного майна та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 частину вартості автомобіля марки «ToyotaCamry», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , що становить 125000,00 грн., як частку у спільній сумісній власності подружжя.
18.04.2022 позивачем змінено предмет позову та викладено позовні вимоги в наступній редакції. Визнати спільним сумісним майном подружжя майнові права та об`єкти нерухомого майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , квартиру за адресою: АДРЕСА_7 . Визнати спільним сумісним майном подружжя об`єкти нерухомого майна: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0722881000:03:001:4931, гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які розташовані в гаражному кооперативі «Ветеран-2» по АДРЕСА_4 . Визнати спільним сумісним майном подружжя транспортний засіб марки «ToyotaCamry», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 майнові права на об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45.4 кв.м., залишити за ОСОБА_4 майнові права на об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , залишити у власності ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_8 . Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 компенсацію частки вартості автомобіля марки «ToyotaCamry», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , що становить 125000,00 грн., як частку у спільній сумісній власності подружжя. Залишити за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт нерухомого майна – квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0722881000:03:001:4931, гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які розташовані в гаражному кооперативі «Ветеран-2» по АДРЕСА_4 . Стягнути з відповідача понесені у справі судові витрати.
19.03.2024 представником позивача заявлено клопотання про призначення у справі судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз. Клопотання мотивоване тим, що позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя майнові права на об`єкти нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0722881000:03:001:4931, гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які розташовані в гаражному кооперативі «Ветеран-2» по АДРЕСА_4 . Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди – виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи те, що при розгляді справи, слід встановити ринкову вартість спірного нерухомого майна, що потребує спеціальних знань, то у справі слід призначити судову оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизи.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2024 року клопотання задоволено.Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, судову оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизу, на вирішення експертів поставлено наступні питання:
1.Яка ринкова вартість наступних об`єктів нерухомого майна?
-квартири за адресою: АДРЕСА_2 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_3 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_6 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_7 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_8 ,
-житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,
-земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0722881000:03:001:4931,
-гаражів № НОМЕР_1 та АДРЕСА_5 .
2. Яка ринкова вартість наведених нижче об`єктів нерухомого майна, аналогічним об`єктам нерухомого майна?
-квартири за адресою: АДРЕСА_2 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_3 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_6 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_7 ,
-квартири за адресою: АДРЕСА_8 ,
-житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,
-земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0722881000:03:001:4931,
-гаражів № НОМЕР_1 та АДРЕСА_5 .
Проведення експертизи доручено експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Експерт» (пр.. Волі, 50, м. Луцьк).
Витрати, пов`язані із проведенням експертизи, покладено на позивача ОСОБА_4 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП – НОМЕР_4 ).
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 надати експертам доступ до усього переліченого вище нерухомого майна.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просивухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу залишити без змін.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, призначення судом експертизи. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані процесуальні норми не містять заборони для суду зупиняти провадження по справі в залежності від стадії її розгляду, а лише наділяють суд правом для такого зупинення за наявності визначених в процесуальному законі підстав.
Вважаючи ухвалу суду про призначення експертизи незаконною, відповідачв апеляційній скарзі покликався на порушення норм процесуального права, які полягають у тому, що під час судового засідання 19 березня 2024 року, розглядаючи клопотання позивача про призначення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, суд не роз`яснив йому, як відповідачу його права запропонувати суду експерта чи експертну установу, яким доручити проведення вказаної експертизи, оскільки він був відсутній в цьому судовому засіданні.
Такі доводи не заслуговують на увагу, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання, не з`явився в судове засідання, при цьому його інтереси представляла представник адвокат Міщук І. В.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
Відповідач мав можливість скористатися своїм правом брати участь в судовому засіданні особисто, проте не зробив цього без наявності поважної причини.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
За таких обставин суд першої інстанції правильно розглянув клопотання про призначення експертизи без участі відповідача, проти чого не заперечував і його представник.
Також адвокат Міщук І.В., яка представляла інтереси відповідача, не заперечувалапроти проведення експертизи, причому саме у цій експертній установі.
Факт нібито упередженості експертної установи, про що наголошує відповідач, не доведено жодними доказами, а вказане твердження є суб`єктивною думкою відповідача.
Форма власності експертної установи не має жодного значення для процедури проведення експертизи, оскільки як державні, так і приватні експерти повинні відповідати кваліфікаційним вимогам визначеним законодавством.
Суд першої інстанції ухвалив попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Загроза кримінальної відповідальності гарантує неупередженість експерта незалежно від форми власності експертної установи.
Стороною відповідача не було заявлено жодного клопотання про проведення жодної експертизи, проте зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не проти проведення експертизи, яку просила провести сторона позивача.
Ухвалюючи рішення про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для справедливого поділу майна та майнових прав необхідно визначити реальну ринкову вартість спірного нерухомого майна, яке підлягає розподілу між сторонами з метою дотримання принципу рівності часток під час поділу спільного майна подружжя.
Висновки про оцінку майна, надані суду як додатки до позову, подавалися з метою встановлення ціни позову та визначення судового збору, який підлягає до сплати та не є висновками експерта в розумінні ЦПК України.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, враховуючи завдання цивільного судочинства, що визначені в ч. 1 ст. 2 ЦПК України, а також принцип Верховенства права дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення судово-почеркознавчої експертизи.
Покликання в апеляційній скарзі на те, що судом призначено експертизу щодо вартості майна, яке не є об`єктом спільної сумісної власності, є безпідставним, враховуючи, що питання переліку спільно нажитого майна є предметом позову та буде встановлюватися судом під час розгляду справи по суті.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України  суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, призначення судом експертизи. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані процесуальні норми не містять заборони для суду зупиняти провадження по справі в залежності від стадії її розгляду, а лише наділяють суд правом для такого зупинення за наявності визначених в процесуальному законі підстав.
Тому, дії суду першої інстанції, який зупинив провадження у справі на час проведення експертизи, є цілком обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням норм цивільного процесуального права, а тому підстав для її скасування, як просив позивач у поданій апеляційній скарзі, не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2024 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді :