УХВАЛА
20 травня 2024 року                                                        
м. Київ
справа № 303/5420/20
провадження № 61-5281ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання припиненим договору відновлювальної кредитної лінії, визнання припиненим договору іпотеки та зобов`язання учинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:
визнати припиненим договір відновлювальної кредитної лінії від 08 жовтня 2007 року № 606, укладеного з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «ОЩАДБАНК»;
визнати припиненим іпотечний договір від 08 жовтня 2007 року щодо квартири АДРЕСА_1 ;
зобов`язати АТ «ОЩАДБАНК» зняти заборону відчуження майна.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року позов задоволено.
Визнано припиненим договір відновлювальної кредитної лінії від 08 жовтня 2007 року № 606, укладений між ОСОБА_1 та АТ «ОЩАДБАНК».
Визнано припиненим іпотечний договір від 08 жовтня 2007 року.
Зобов`язано АТ «ОЩАДБАНК» зняти заборону відчуження майна - квартири АДРЕСА_1 .
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року апеляційну скаргу АТ «ОЩАДБАНК» задоволено, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.
У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.
У травні 2024 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, додано докази про дату отримання копії постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року стороною позивача (представником).
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, вважаємо за можливе його поновити.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення місцевого суду залишити в силі.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, від 19 січня 2022 року у справах № 199/5072/19, № 204/3530/17, від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, від 19 жовтня 2022 року у справі № 501/19/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2024 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 303/5420/20 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання припиненим договору відновлювальної кредитної лінії, визнання припиненим договору іпотеки та зобов`язання учинити певні дії.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 червня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян