УХВАЛА
15 квітня 2024 року 
м. Київ
справа № 621/2155/20
провадження № 61-3581ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,
ВСТАНОВИВ:
05 березня 2024 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Представнику заявника запропоновано надати клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням підстав для його поновлення, обґрунтування наявності об`єктивних та непереборних обставин для подання касаційної скарги в строк, а також надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.
У березні 2024 року представник заявника надіслав до Верховного Суду клопотання про поновлення строку із зазначення підстав для його поновлення, які були вказані при поданні касаційної скарги.
Однак повторно наведені заявником підстави для поновлення строку не можна визнати поважними з огляду на таке.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд 
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку 
на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
За даними ЄДРСР оскаржувана постанова Харківського апеляційного суду прийнята 06 грудня 2023 року, дата складання повного тексту 18 грудня 
2023 року, зареєстрована у ЄДРСР - 18 грудня 2023 року, оприлюднена - 
19 грудня 2023 року. Отримана заявником 26 січня 2024 року. Касаційна скарга подана 05 березня 2024 року.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише 
з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває 
в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала 
від 14 жовтня 2003 року).
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь 
у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані 
з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Письмових доказів на підтвердження обставини щодо неможливості звернення до суду касаційної інстанції у встановлений законом строк заявником не надано, що позбавляє суд касаційної інстанції вирішити питання щодо поновлення строку на оскарження судових рішень.
При цьому, Верховний Суд звертає увагу заявника, що розірвання договору про надання правничої допомоги з адвокатським бюро та посилання на укладання договору про надання правничої допомоги з іншим адвокатом, не свідчать про поважність пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки він був укладений 04 березня 2024 року, тобто вже поза межами строку на касаційне оскарження судового рішення. 
Також Верховний Суд звертає увагу заявника, що ознайомлення представника з матеріалами цивільної справи не зупиняє перебіг процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення.
У змісті клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, тому заявник був позбавлений можливості вчасно звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Зокрема посилається на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану він був змушений заявник був вимушений переїхати до іншої місцевості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року 
у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».
Одночасно, заявником не обґрунтовано поважність пропуску строку на касаційне оскарження саме з урахуванням дати отримання копії оскаржуваного судового рішення (26 січня 2024 року).
За наведених обставин, наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду 
від 06 грудня 2023 рокує неповажними, так як з 26 січня 2024 року 
(день отримання оскаржуваного судового рішення) до 05 березня 2024 року (дата звернення до суду з касаційною скаргою) ОСОБА_1 об`єктивно мав можливість подати касаційну скаргу в межах строку на касаційне оскарження судового рішення. 
Отже, представником  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , не наведено обставин та не надано відповідних доказів, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, внаслідок чого заявником безпідставно пропущено строк на касаційне оскарження судового рішення, а тому наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 14 березня 2024 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Продовжити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , строк для усунення недоліків касаційної скарги 
до 15 травня 2024 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                               В. М. Коротун