КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 756/12378/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6602/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
05 червня 2024 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                                      
                                         при секретарі      Даньшиній І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Яценко Н.О.,- 
 
   встановив:
 
У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.
Банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 138 123 грн 58 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 131 261 грн 41 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі                                        6 862 грн 17 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивача стосовно наявності у ОСОБА_1 боргу не підтверджені належними та допустимими доказами. Суд вказав, що сплачені ОСОБА_1 кошти не могли зараховуватися банком в рахунок процентів та неустойки, оскільки вони не передбачені підписаним між сторонами договором.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 28 вересня 2016 року укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 видано кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з подальшою його зміною. 
Банк вказав, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 24 вересня 2020 року складає 165 994 грн 82 коп., з яких:
-         131 261 грн 41 коп. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.                                    0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредита;                                 131 261 грн 41 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 
-         0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками;
-         34 733 грн 41 коп. - заборгованість за простроченими відсотками;
-         0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
-         0 грн 00 коп. - нарахована пеня.
АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 138 123 грн 58 коп. з яких: заборгованість за кредитом у розмірі                            131 261 грн 41 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 6 862 грн 17 коп.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог банком надано: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28 вересня 2016 року станом на 31 серпня 2019 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; довідку про видачу кредитних карток; анкету-заяву від 28 вересня 2016 року; витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна»; витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».
Так, у наведеній анкеті-заяві від 28 вересня 2016 року, підписаній сторонами, містяться лише анкетні дані ОСОБА_1 .
При цьому відсутні: тип картки, умови договору про встановлення кредитного ліміту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
У анкеті-заяві від 28 вересня 2016 року розмір процентної ставки не зазначений.
Відомостей про те, яку картку бажала отримати відповідач, та відповідно яку картку банк видав відповідачу матеріали справи не містять.
Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 не підписані. 
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови кредитування розуміла відповідач, була ознайомлена і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, через відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відтак, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом слід відмовити.
Разом з тим, із долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості за тілом кредиту в загальному розмірі 276 986 грн 21 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4 394 грн 03 коп.
Враховуючи, що стягнення неустойки та відсотків за користування кредитом сторонами не обумовлено, відтак, сплачені ОСОБА_1 грошові кошти не могли бути зараховані в рахунок їх погашення.
Так, ОСОБА_1 сплачено на користь відповідача 276 986 грн 21 коп., а розмір заборгованості за кредитом становить 131 261 грн 41 коп.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження наявності боргу ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не зверталась до відповідача із вимогою про розірвання договору, а навпаки погодилась із його умовами, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не підтверджують ознайомлення відповідача із умовами та правилами кредитування.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 27 листопада 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада                    2023 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст складено 12 червня 2024 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             С.В. Кулікова

 
                                                                                                                        
                                                                                                                       С.Г. Музичко