П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
16 травня 2024 року                                                                                      м. Київ
                                                                                                         
Справа №753/20107/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/6542/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Мережко М.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Бевзи А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Осіпенко Л.М. 06 листопада 2023 року у м. Києві, повний текст рішення складений 10 листопада 2023 року, у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,
 
В С Т А Н О В И В
 
У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким заборонити останньому: перебувати у місці проживання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на 100 м до місць частого відвідування та перебування ОСОБА_2 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому його, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення з своєї ініціативи листування, телефонних переговорів або контактувати з ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб.
Заяву обгрунтовувала тим, що з 03 лютого 2023 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі сторони разом не проживають, оскільки заінтересована особа веде себе агресивно, ображає та принижує заявницю, піднімає руку, наносить тілесні ушкодження, у зв`язку з чим притягався до адміністративної відповідальності Деснянським районним судом м. Києва від 18 жовтня 2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Заявниця живе в постійному остраху за своє здоров`я та за свого сина. Одним із способів психологічного тиску на неї є постійні погрози заінтересованої особи, про те що він забере сина і не поверне його. Крім того, ОСОБА_1 вимагає від заявниці переписати на нього квартиру або сплатити 50000 доларів США.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задоволено частково.
Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження його прав, на строк 3 (три) місяці, а саме:
- заборонено перебувати у місці проживання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому його, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
-заборонено вести зі своєї ініціативи листування, телефонних переговорів або контактувати з ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб.
В іншій частині заяви -відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що заявниця ОСОБА_2 зазнала зі сторони заінтересованої особи ОСОБА_1 домашнього насильства у формі психологічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявниці у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.
Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для застосування таких обмежень як заборона наближатися на 100 м до місць частого відвідування та перебування ОСОБА_2 , оскільки заявником такі вимоги не конкретизовано, не обґрунтовано та належними та допустимими доказами не було доведено, що вказані обмеження слід застосувати до заінтересованої особи ОСОБА_1 .
Крім того, зважаючи на наявність в учасників справи спільної дитини ОСОБА_4 та у зв`язку з цим необхідність спілкування батьків для спільного виховання дитини, а також вчинення інших необхідних дій в інтересах дитини, суд вважав, що видача обмежувального припису на строк шість місяців є досить тривалою в такій ситуації. Тому, з урахуванням інтересів дитини та спільного обов`язку обох батьків щодо її виховання і утримання, суд приходить до висновку, що обмежувальний припис необхідно видати на строк три місяці.
 
Не погодився із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та при неповному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи. Представник вказує на те, що докази, надані заявником в обгрунтування заявлених вимог  не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_1 навмисного домашнього психологічного насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створити  небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою  для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами щодо побудови сім`ї, ставлення як батьків до виконання батьківських обов`язків тощо. А тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви та видачу обмежувального припису.
На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати  та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.   
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за її відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03 лютого 2023 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03 лютого 2023 року /а.с. 5/.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 червня 2023 року /а.с. 6/.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП /а.с. 7/. 
Постановою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року відмовлено  захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
Задовольняючи частково заяву про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що що заявниця ОСОБА_2 зазнала зі сторони заінтересованої особи ОСОБА_1 домашнього насильства у формі психологічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявниці у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.
 
Розділ 13 ЦПК України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Так, згідно з положеннями ст.350-1ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.
Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України).
Згідно з п. 3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. 
 
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 3, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Пунктом 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У п.9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.
Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.
Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний Суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
 
За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
У справі, що переглядається, встановлено, що сторони з 03 лютого 2023 року перебувають у шлюбі та мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Необхідність видачі обмежувального припису, заявник ОСОБА_2 аргументовувала вчиненням щодо неї з боку ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства, яке виражається в образах, принижені її честі гідності, нанесені тілесних ушкоджень. Зазначала, що ОСОБА_1 погрожував їй, що забере і не поверне їх малолітню дитину, а також вимагав, щоб вона переоформила на нього право власності на квартиру, тоді він не буде зачіпати її та дитину. На підтвердження вказаних обставин заявником надано копію постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
 Разом з цим, наведені заявником обставини не містять ознак психологічного та фізичного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 систематичного домашнього насильства щодо неї у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також не доведено продовження настання ризиків насильства у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, що є її процесуальним обов`язком згідно із статтями 12, 81 ЦПК України.
Заявницею не надано жодного доказу на підтвердження того, що на час звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису існувала вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства після притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Конфлікт, що мав місце 01 вересня 2023 року між нею та ОСОБА_1 , є єдиним доказом домашнього насильства, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Інших доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , що має регулярний та постійний характер, яке загрожує її фізичному здоров`ю або завдає шкоди її психологічному здоров`ю, починаючи від 01 вересня 2023 року до дня звернення до суду з відповідною заявою, заявницею суду не надано, та матеріали справи таких не містять. А сам лише факт неприязних стосунків та небажання зустрічей, не є достатньою підставою для видачі обмежувального припису.
Таким чином, надана заявницею постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є достатніми доказами на підтвердження обставин високої вірогідності продовження чи повторного вчинення останнім домашнього насильства щодо заявниці.
За таких обставин, заявницею в порушення ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення психологічного та фізичного насильства щодо неї, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому із не вчиненням щодо ОСОБА_1 обмежувального припису. 
Тому обґрунтованими є доводи апеляційної скарги.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису.
 
У відповідності до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції про видачу обмеженого припису підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 ..
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києвавід 06 листопада 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 М.В. Мережко
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук

                                                        
      Повний текст постанови складений 04 червня 2024 року.