КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 761/30745/23
номер провадження: 22-ц/824/900/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,
за участю секретаря - Цуран С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва Андрія Андрійовича на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року у складі судді Матвєєвої Ю.О., у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року представник приватного акціонерного товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПАТ «ДТЕК Київські електромережі») - адвокат Полєтаєв А.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ,  якому просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» вартість спожитої електричної енергії у розмірі 3 185 грн 67 коп., 3% річних та інфляційні у розмірі 602 грн 48 коп., судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року позов представника ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва А.А. задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за користування електричною енергією у сумі 3 185 грн 67 коп., інфляційні нарахування на суму боргу у сумі 458 грн 74 коп.; три відсотки річних у сумі 143 грн 75 коп., а всього, у сумі 3 788 грн 15 коп.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.
30 жовтня 2023 року представник ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвокат Полєтаєв А.А. звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року позов представника ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєв А.А. задоволено в повному обсязі, проте судом не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Про вказані витрати позивач зазначав в позові, відповідачем до закінчення розгляду справи по суті не заявлялися клопотання про зменшення розміру судових витрат, їх не співмірність чи не обґрунтованість, а тому просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 000 грн 00 коп.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року у задоволенні заяви представника ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва А.А. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, представник ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвокат Полєтаєв А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неналежне дослідження судом доказів про понесені  позивачем витрати на правничу допомогу, порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що представник ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвокат Полєтаєв А.А. подав заяву про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.                    На підтвердження понесених таких витрат надав суду: договір про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року; додаткову угоду №2 від 30 грудня 2020 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року; додаткову угоду №3 від 28 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року; додаткову угоду №4 від 24 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року; додаткову угоду №6 від 19 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року та акт від 27 жовтня 2023 року за договором про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року.
Вказує, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі докази надані стороною позивача, оскільки у акті від 27 жовтня 2023 року за договором про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року наведено детальний опис робіт (наданих послуг), а саме: роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження з клієнтом; збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування; формування платіжного доручення для оплати судового збору; підготовка та подання позовної заяви про стягнення боргу; підготовка, формування та подача заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду.
Зазначає, що в акті від 27 жовтня 2023 року визначено вартість послуг адвоката та вказано, що така вартість є фіксованою, що узгоджується з умовами договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року.
Також вказує, що при дослідженні доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов до передчасних висновків, зазнаючи, що до складу витрат на професійну правничу допомогу включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати, оскільки відповідно до п.4.6. додаткової угоди №3 від 28 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року, оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.
Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.
Згідно з ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання, призначене на 16 квітня 2024 року на 09 год 45 хв., не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом, завчасно, в установленому законом порядку, що підтверджується наявними у справі доказами, причини неявки суду не повідомили.
Так, позивач ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» отримало судову повістку про виклик до суду (призначеного на 16 квітня 2024 року) на вказану ним електронну адресу 12 березня 2024 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся апеляційним судом шляхом направлення судової повістки на наявну в матеріалах справи адресу його місця проживання (а.с.108).
26 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду повернувся конверт із судовою повісткою, направленою на поштову адресу ОСОБА_2 , з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.109-110).
Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Крім того, повідомлення про дату, час і місце розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Київського апеляційного суду та перебували у вільному доступі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що сторони повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи належним чином.
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва А.А. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме не надано відповідної квитанції або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, який би засвідчував факт того, що позивач дійсно поніс витрати на професійну правничу допомогу.
Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).
Положеннями ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від                   19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від                   12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява представника ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва А.А., в якій він просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката на загальну суму 2 000 грн 00 коп. (а.с.53-61).
На підтвердження вказаних обставин представник позивача долучив такі документи:
договір про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року;
додаткову угоду №2 від 30 грудня 2020 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року;
додаткову угоду №3 від 28 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року;
додаткову угоду №4 від 24 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року;
додаткову угоду №6 від 19 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року;
акт від 27 жовтня 2023 року за договором про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року.
Згідно з п.4.1 договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року вартість послуг, розмір витрат виконавця та порядок розрахунків погоджується сторонами в додаткових угодах, що є невід`ємною частиною даного договору.
Відповідно до п.3.1 додаткової угоди №3 від 28 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року, приймання-передача послуг за договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором. Пункт 3.3. даної додаткової угоди передбачає, що враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість. 
Згідно з п.4.6 додаткової угоди №3 від 28 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року, оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.
Отже, сторони встановили два варіанти обчислення вартості наданих послуг (гонорару), погодинно або у фіксованому розмірі, а конкретний розмір гонорару встановлюється актами наданих послуг, які є підтвердженням надання правової допомоги по договору.
Відповідно до акту від 27 жовтня 2023 року за договором №308-20 від 15 квітня 2020 року виконавець надав таку правничу допомогу:
роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження з клієнтом;
збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування;
формування платіжного доручення для оплати судового збору; 
підготовка та подання позовної заяви про стягнення боргу;
підготовка, формування та подача заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду.
Фіксована вартість наданих адвокатом послуг складає 2 000 грн 00 коп.
Також колегія суддів враховує, що у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
З огляду на викладене, враховуючи обсяг та складність виконаної адвокатом роботи та, приймаючи до уваги принципи співмірності і розумності судових витрат, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, а також критерій розумності їх розміру, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі.
Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що заява представника ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва А.А. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, а тому із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп. 
Вирішуючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції у порушення вимоги ст.263 ЦПК України не з`ясував належним чином наведених вище обставин, які мають значення для правильного вирішення заяви, не надав належної оцінки акту за договором про надання правової допомоги, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі».
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення вказаної заяви з наведених вище підстав.
Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва Андрія Андрійовича задовольнити.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Заяву представника приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - адвоката Полєтаєва Андрія Андрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Головуючий

Судді: