П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/1005/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.                           Дата і місце ухвалення: 04.04.2024р., м. Миколаїв 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся  до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив  суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті заборгованості за період з 01.12.2018 по 01.02.2024 у сумі 35726,10 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 виплату заборгованості по пенсії за період з 01.12.2018 по 01.02.2024 у розмірі 35726,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому призначено пенсію за віком з 29.01.2017 в сумі 3011,50 грн, яка в подальшому з 01.05.2017 у зв`язку з збільшенням прожиткового мінімуму склала 3028,40 грн. З 01.10.2017 відповідачем проведено перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість 1,35% і розмір пенсії склав 3028,40 грн з урахуванням доплати в сумі 660,32 грн. Але в подальшому при наступних перерахунках пенсії починаючи з 01.12.2018 відповідач протиправно зменшував доплату до попереднього розміру пенсії і з 01.07.2020 взагалі не виплачував її. Тому, заборгованість по пенсії за період з 01.12.2018 по 01.02.2024 виникла у розмірі 35726,10 грн, у виплаті якої йому відповідачем протиправно відмовлено.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 04.04.2024 р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає аналогічні доводи викладені у позові. Також, апелянт звертає увагу, що збільшення його пенсії з грудня 2018 року відбулося через його понад нормований стаж та за особливі заслуги перед Україною, а тому відпала необхідність у подальших виплат вказаної різниці пенсії, а тому позивач звертає увагу, що якби у нього не було понад нормованого стажу та особливих заслуг перед Україною, то відповідач продовжував би виплату йому різниці пенсії в подальшому, а тому  на думку позивача, з урахуванням викладених обставин, він має право на встановлену доплату у розмірі                 660,32 грн.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить в задоволенні апеляційної скарг відмовити.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 29.01.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
Відповідно до статті 25 Закону № 1058 (в редакції, чинній на дату призначення пенсії) величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%. Так, при призначенні пенсії Позивачу застосовано величину оцінки одного року страхового стажу - 1,35%, який склав 0,49725. Розмір пенсії склав 3028,40 грн.
На виконання Закону № 2148 з 01.10.2017 пенсійну виплату Позивача перераховано із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Коефіцієнт страхового стаж склав 0,36833 (36 років х 12 міс.+10 міс.)* 1% /(12міс. Х 100 %).
З 01.10.2017 розмір пенсії позивача становив 3028,40 грн, який складався з -                1990,56 грн.- основний розмір пенсії ( 5404,29 * 0,36883); - 14,52 грн. - доплата за понаднормовий стаж 1 рік (1452,00 грн.*1%); - 363,00 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною (1452,00 грн. * 25%); - 660,32 грн. - доплата до раніше встановленого розміру пенсії.
В подальшому позивачу проводились перерахунки пенсії і відповідно зменшувалась сума доплати до раніше встановленого розміру пенсії через збільшення розміру пенсії.
Позивач вважає, що доплата в сумі 660,32 грн має виплачуватись у фіксованому розмірі і через зменшення її, а в подальшому взагалі припинення її виплати, на думку позивача утворилась заборгованість за період з 01.12.2018 по 01.02.2024 у розмірі 35726,10 грн. Через відмову відповідачу у виплаті зазначеної заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України   встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №  1058-IV   (далі - Закон № 1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком;                   2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 27 Закону № 1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Так, на момент призначення пенсії позивачці ч. 1 ст. 25 Закону № 1058-IV передбачала, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:
Кс = (См х Вс) / (100% х 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.
11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), яким внесено зміни, зокрема до Закону №1058-IV, розділ XV «Прикінцевих та перехідних» положень якого доповнено пунктами 4-3, 4-4.
Пунктом 4-3 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом №2148-VIII, з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Відповідно до п. 4-4 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV, з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
При цьому, нормами п. 2 Розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.
Верховний Суд у постановах від 12.11.2020 у справі № 260/401/19, від 25.11.2020 у справі № 826/7508/18, від 14.09.2023 у справі № 640/1143/20 неодноразово звертав увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.
Судом установлено, що після проведення перерахунку пенсії позивача з 01.12.2018 розмір його доплата зменшилась, однак пенсія виплачувалась у раніше встановленому розмірі, отже, звуження прав позивача внаслідок перерахунку його пенсії не відбулось.
При цьому, перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.12.2018, тобто після набрання чинності пунктом 4-3 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV, що виключає зворотну дію закону в часі. Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14.09.2022 у справі №825/381/18, від 14.09.2023 у справі № 640/1143/20.
Отже, ці та інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                          Повний текст судового рішення виготовлений 04 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                          І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                      А.І. Бітов

                                                                                                                   О.В. Лук`янчук