УХВАЛА
 
13 червня 2024 року                                                 
м. Київ
 
справа № 761/5499/21
провадження № 61-8308ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», треті особи: реєстратор філії м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Новейко-Вадіс Оксана Георгіївна, ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»), треті особи: реєстратор філії м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Новейко-Вадіс О. Г., ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, остаточно просив суд усунути йому перешкоди у розпорядженні майном -автомобілем марки «TOYOTA», модель «SEQUOIA», рік випуску 2007, колір бежевий, номер об`єкта НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом визнання нечинним обтяження такого майна та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна № 27283508, накладеного 04 грудня 2019 року реєстратором Новейко-Вадіс О. Г.
 
Позов обґрунтовано тим, що 15 березня 2017 року ним на підставі договору купівлі-продажу № 6200/17/001053 у суб`єкта господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД КИЇВ», який діяв 
від імені ОСОБА_2 , було придбано автомобіль «TOYOTA SEQUOIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
 
Після укладення договору купівлі-продажу в територіальному сервісному центрі МВС № 8046 за ним було зареєстроване право власності на зазначений автомобіль.
 
У грудні 2020 року при спробі продажу автомобіля, йому стало відомо, 
що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис про обтяження. 
 
Позивач вважав, що запис про обтяження № 27283508 є таким, що порушує його права та підлягає вилученню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
 
На підставі викладеного просив позов задовольнити.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 
2023 року, залишеним без змін постановою постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Вирішено усунути перешкоди ОСОБА_1 у розпорядженні майном - автомобілем марки «TOYOTA», модель «SEQUOIA», рік випуску 2007, колір бежевий, номер об`єкта НОМЕР_2, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , шляхом визнання нечинним обтяження такого майна та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна № 27283508, накладеного 04 грудня 2019 року реєстратором Новейко-Вадіс О. Г.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
06 червня 2024 року ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у цій справі, 
у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва 
від 07 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 24 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Предметом позову у цій справі є усунення перешкод у користуванні майном. 
 
Отже, ця справа не є справою незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого манна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави, і такі висновки не були враховані судами попередніх інстанцій, і які забезпечують формування усталеної практики і однакове застосування судами норм права, і стосується застосування положень статті 10 Закону України 
«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», статей 17, 28 Закону України «Про заставу».
 
Також справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки викладені у постанові апеляційного суду правові висновки 
є безпідставними і такими, що грубо порушують право відповідача, унеможливлюють реалізацію заставного майна на підставі договору застави 
для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 31 липня 
2008 року.
Забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним з фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, від 06 грудня 2007 року).
 
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу 
та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
 
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови
у відкритті касаційного провадження немає.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, 
суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв 
чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявниця посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України
(суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Крім того, у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року 
до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання мотивоване тим, що у разі не зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року до вирішення касаційної скарги, це рішення може бути виконане і вилучено запис про обтяження рухомого майна № 27283508 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, накладеного 04 грудня 2019 року реєстратором Новейко-Вадіс О. Г., що зробить можливим для позивача безперешкодно здійснити продаж транспортного засобу будь-якій іншій особі, що унеможливить відповідачу у майбутньому здійснити поворот виконання рішення і відповідно, якщо касаційна скарга буде задоволена а рішення суду першої інстанції скасовано, то неможливо буде повернути вилучений запис 
про обтяження та звернути стягнення на транспортний засіб.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання 
про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення 
у визначеному законом порядку.
 
Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій 
і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - 
і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
 
Клопотання про зупинення дії та виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим 
без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання 
про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, 
що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.
 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення 
є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції 
про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
 
Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.
 
Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення 
є, безперечно, необхідними в деяких випадках.
 
Доводи клопотання ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не свідчать про необхідність зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків 
у майбутньому. 
 
Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року 
до закінчення його перегляду в касаційному порядку слід відмовити.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі.
 
Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу 
№ 761/5499/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», треті особи: реєстратор філії м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Новейко-Вадіс Оксана Георгіївна, ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном.
 
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у задоволенні клопотання 
про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва 
від 07 листопада 2023 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська