УХВАЛА

17 червня 2024 року
м. Київ
справа № 332/2056/21
провадження № 51-3038 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду          м. Запоріжжя від 02 березня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду            від 11 квітня 2024 року,
встановив:
За вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2023 року  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 156 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за частиною 2 статті 125 КК до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
На підставі частини 1 статті 70 КК призначено ОСОБА_5 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі частини 1 статті 71 КК остаточно визначено ОСОБА_5 покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання у вигляді одного року позбавлення волі за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Постановлено строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Зараховано в строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 08 березня 2021 року по 11 квітня 2022 року включно з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, спільну апеляційну скаргу обвинуваченого      ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 змінено. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за частиною 1 статті 125 КК до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Звільнено ОСОБА_5 на підставі пункту 1 частини 1 статті 49, частини 5 статті 74 КК від призначеного за частиною 1 статті 125 КК покарання у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за частиною 2 статті 156 КК до покарання у виді позбавлення волі на 5 років.
На підставі частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Включено інформацію щодо ОСОБА_5 про вчинення ним злочину, передбаченого частиною 2 статті 156 КК, до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
В решті вирок суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного. 
 
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Крім того, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд 
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду  м. Запоріжжя  від 02 березня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 квітня             2024 рокузалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                  ОСОБА_3