ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 2а/1017/8425/2011                                          Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Капшук Л.О.,                                                                                                                                                     Суддя-доповідач Кобаль М.І.      

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                  Кобаля М.І.,
суддів                 Карпушової О.В., Файдюка В.В.
при секретарі                  Литвин С.В.
за участю: 
представника позивача:                Шкварко В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року про роз`яснення судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Миронівському районі Київської області про визнання дій протиправними, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2011 року по справі №2а/1017/8425/11 задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Миронівському районі Київської області про визнання дій протиправними.
Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області по непроведенню нарахування та виплати  ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеній до категорії 1, в розмірі, встановленому статтями 50  і  54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області провести перерахунок з урахуванням проведених виплат та виплачувати ОСОБА_1 основну  пенсію по інвалідності, на підставі частини 4 статті 54  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,  за період  з  6 квітня  2011  року.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі провести перерахунок з урахуванням проведених виплат та виплачувати  ОСОБА_1 додаткову  пенсію по інвалідності, на підставі  статті 50  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,  у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,  за період  з 6 квітня 2011  року.
Постанова Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2011 року залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року, тобто набрала законної сили.
06.02.2024 року, через систему «Електронний суд» до Миронівського районного суду Київської області надійшло клопотання представника позивача Шкварко В.В. про роз`яснення постанови Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2011 року (далі по тексту - заява).
Зазначена заява обґрунтована тим, що ГУ ПФУ у Київській області, яке є правонаступником відповідача, виплачує пенсію позивачці у розмірі 6777,74 грн, що на 11536,00 грн менше, ніж встановлено рішенням суду по справі ЄУН 2а/1017/8425/11.
На звернення позивачки,  пенсійний орган повідомив про невиплату пенсії у розмірі, встановленому рішенням суду тим, що у випадках, коли рішенням суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення. У зв`язку зі зміною законодавства, що регулює пенсійне забезпечення постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсійні виплати цим особам, в тому числі й ті, розмір яких визначено судовими рішеннями, переглянуті з дня набрання ними чинності.
ОСОБА_1 зазначила, що для неї рішення суду є незрозумілим в частині до якого саме часу (настання події) слід виконувати зазначене рішення, та просила роз`яснити:
- До якого часту (чи настання події) має виплачуватися основна пенсія по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яка призначена на виконання рішення суду по справі ЄУН 2а/1017/8425/11 від 29 серпня 2011 року;
- До якого часу (чи настання події) має виплачуватися додаткова пенсія по інвалідності у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яка призначена на виконання рішення суду по справі ЄУН 2а/1017/8425/11 від 29 серпня 2011 року.
- За яких умов може бути змінено розмір пенсії, яка призначена на виконання рішення суду по справі ЄУН 2а/1017/8425/11 від 29 серпня 2011 року.
Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року роз`яснено постанову Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2011 року у справі №2а/1017/8425/11  таким чином:
«Нарахування та виплати ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності, на підставі частини 4  статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткової пенсії по інвалідності, на підставі  статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,  має здійснюватися, з 06 квітня 2011 року до зміни законодавчого регулювання відповідних правовідносин або втрати позивачем права на такі виплати без обмеження в часовому проміжку».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивачка, через представника, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та роз`яснити рішення враховуючи обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, яка з`явилася у призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з частиною 1-2  статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
За встановленими нормами КАС України  правилами, судове рішення роз`яснюється лише в тому випадку, коли воно є незрозумілим та за таким звернулось визначене коло осіб.
Так, у постанові №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» Пленум Вищого адміністративного суду України роз`яснив, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду (пункт 19).
Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
У свою чергу, підставою для роз`яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту, є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. 
При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. 
Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.
Отже, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалено, так і для тих, що буде здійснювати його виконання.
Це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення.
Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення.
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
Якщо фактично поставлено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, суд своєю ухвалою відмовляє у роз`ясненні рішення. Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Суд може лише, змінивши форму викладення, більш повно і ясно навести ті частини рішення, що викликають певні труднощі для розуміння.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у даному випадку, підставою звернення із заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення стало те, що суд при ухваленні постанови від 29.08.2011 року, не вказав кінцеву дату періоду до якого має виплачуватися основна та додаткова пенсія позивачці.
Відповідно, у заяві про роз`яснення рішення суду, заявник просить вказати до якого часу (чи настання події) має виплачуватися основна та додаткові пенсії відповідно до рішення суду та за яких умов такий розмір пенсії може бути змінено.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов`язковим до виконання на всій території України.
Змістом спірних правовідносин є право ОСОБА_1 на отримання соціальних виплат, що мають регулярний та постійний характер, а тому законодавчо не обмежені в якомусь часовому періоді.
Постановою Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2011 року по справі №2а/1017/8425/11 судом визнано  протиправними дії УПФ України у Миронівському районі Київської області по непроведенню нарахування та виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеній до 1 категорії, в розмірі, встановленому статтями  50 і  54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  та зобов`язано пенсійний орган провести перерахунок пенсії,  з урахуванням проведених виплат та виплачувати ОСОБА_1 основну та додаткову пенсію по інвалідності, на підставі статті  50, частини 4 статті  54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 06.04.2011 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що обмеження нарахування та виплати основної та додаткової пенсії будь якою кінцевою датою без скасування таких виплат або права на них шляхом постановлення спеціального законодавчого акту суперечить змісту спірних правовідносин та чинному законодавству, яким регулюються ці правовідносини.
З огляду на зазначене, рішення суду в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності, на підставі частини 4  статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,  та додаткової пенсії по інвалідності, на підставі  статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,  в часовому вимірі повинно виконуватись від дати вказаної в резолютивній частині рішення до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин або втрати позивачем права на такі виплати без обмеження в часовому проміжку.
Так, колегія суддів апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду.
У свою чергу, незгода позивачки з виплатою пенсії у меншому розмірі  мотивована наявністю права на отримання основної пенсії та додаткової пенсії по інвалідності, проте, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що питання про незаконне, на думку позивача, обмеження розміру пенсії має вирішуватися в окремому позовному  провадженні, а не шляхом роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили і не підлягає зміні.
Таким чином, судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції. 
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року про роз`яснення судового рішення - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                              В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено 16.05.2024  року