Справа № 348/2594/23 
Провадження № 22-ц/4808/536/24 
Головуючий у 1 інстанції Бурдун Т. А. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
  головуючого судді             Мальцевої Є.Є.
     суддів:                         Баркова В.А., Луганської В.М., 
секретар Кузів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Госедло Олексія Дмитровича на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_2   про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 
в с т а н о в и в:
У жовтні 2023 року адвокат Госедло О.Д., в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який 04 жовтня 2010 року рішенням Надвірнянського суду було розірвано. В шлюбних відносин народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку за рішенням суду залишено проживати з матір`ю. 21 вересня 2012 року позивач змінила шлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на дошлюбне « ОСОБА_5 ». 
З часу розірвання шлюбу до 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживали. З листопада 2014 року по квітень 2021 року сторони знову проживали разом без реєстрації шлюбу та ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася донька ОСОБА_6 .. З травня 2021 року спільне проживання припинено, сімейних відносин вони не підтримують. 
Рішенням Надвірнянського районного суду від 01 лютого 2011 року з ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення повноліття.
З часу припинення фактичних шлюбних відносин діти постійно проживають разом з позивачем і знаходяться на повному її утриманні. Відповідач аліменти на утримання двох доньок не сплачує, участі у вихованні дітей не бере.
Час від часу ОСОБА_2 надає кошти або невеликі подарунки безпосередньо дітям. 
Позивач тривалий час не працює, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не має, у власності не має рухомого та нерухомого майна, має тимчасові заробітки, але доходи є низькими і утримувати дітей самостійно вона не може. Всі додаткові витрати на утримання дітей вона несе сама або за допомогою своїх батьків.
Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, його матеріальне становище значно покращилось, тому що він уже більше як десять років працює за межами України, зокрема в Бельгії, і з цього має постійний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, тобто належним чином виконувати свій батьківський обов`язок. Конкретний розмір доходів відповідача не відомий, але ОСОБА_2 неодноразово заявляв про те, що дохід у нього високий і постійний.
Матеріальне становище позивача в порівнянні з дня присудження аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 значно погіршилось, оскільки народилась донька ОСОБА_8 , і їй необхідно утримувати та забезпечувати двох дітей. Діти ростуть, їхні потреби також зросли.
Позивач просила збільшити розмір аліментів, який визначений рішенням суду на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , з 500 грн. до 3 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 гривень щомісячно до повноліття. А також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2024 року позов задоволено частково. 
Змінено  (збільшено) розмір  аліментів,  визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2011 року у цивільній справі № 2-61/11 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн та стягнуто  з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.  
Припинено стягнення аліментів по виконавчому листу № 2-61/11.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням,  ОСОБА_1  через свого представника адвоката Госедло О.Д. подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення. Вважає, що рішення Надвірнянського районного суду від 23 січня 2024 року підлягає скасуванню, оскільки є необґрунтованим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що мають значення для справи, суд неоднаково застосував норми матеріального права в подібних правовідносинах та ухвалив помилкове рішення, що відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд, задовольняючи позовні вимоги частково не взяв до уваги тих обставин, що відповідач немає іншої сім?ї, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні, і що він не спростував відсутність можливості сплачувати аліменти у сумі по 3500 грн. на утримання дітей.
Апелянт вказує, що їй достеменно відомо, про офіційне працевлаштування відповідача в Чеській компанії «ELITPROJECT s.r.o.», однак вона не має офіційної відповіді компанії про цей факт. Відповідач ОСОБА_2 офіційно працює в цій компанії і за відрядженням знаходиться в Бельгії, де виконує необхідну роботу. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить рішення Надвірнянського районного суду від 23 січня 2024 року скасувати та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Голіней Л.Д. подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції зробив правомірний висновок, який є законним та обґрунтованим, винесений без порушень норм матеріального та процесуального права. 
Заперечувала проти тверджень апелянта, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи. Адже суд врахував всі наявні в матеріалах справи докази, зокрема, в судовому засіданні було з`ясовано чи працює відповідач, чи має когось на утриманні, чи має у власності майно, чи має можливість сплачувати аліменти.
Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду від 23 січня 2024 року без змін.

Позивач ОСОБА_1   і відповідач ОСОБА_2 , а також їх представники   до суду не явилися, про час та місце розгляду справи  повідомлені належним чином. 

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів розглянула справу без участі сторін. 

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Частково задовольняючи позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказав, що збільшення розміру аліментів з 500 грн. до 2000 грн. на утримання старшої доньки, а також стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно для утримання молодшої дитини відповідатиме інтересам дітей, покриватиме частину витрат на них і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Вважав, що такий розмір аліментів забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушить правил щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Суд виходив із того, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, для забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, і це не потребує доказування.
Судом встановлено, що з 27 листопада 2007 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2010 року було розірвано (а.с.9).
Від шлюбу з відповідачем народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
21 вересня 2012 року позивач змінила шлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на дошлюбне « ОСОБА_5 » (а.с.7).
З листопада 2014 року до квітня 2021 року сторони знову проживали разом без реєстрації шлюбу та ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася донька ОСОБА_6 (а.с.6). З травня 2021 року спільне проживання припинено, сімейних відносин сторони не підтримують. 
Рішенням Надвірнянського районного суду від 01 лютого 2011 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною повноліття (а.с.15). 
Позивач ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 02 жовтня 2023 року. Також в акті зазначено, що ОСОБА_1 розлучена, проживає в будинку батьків, дітей виховує одна, у власності нічого не має, діти знаходяться на утриманні матері, аліменти не отримує (а.с.12).
Неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_6 навчаються у Ланчинському ліцеї імені Юрія Шкрумеляка Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідками №218, 219 від 02.10.2023 року (а.с.13-14).
Згідно з відомостями копії трудової книжки № НОМЕР_1 на ім`я ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 28.04.2014 року офіційно не працевлаштована (а.с.10-11).
Також позивач підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не має, у власності не має рухомого та нерухомого майна.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з положеннями ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
Вирішуючи спір, суд виходив з положень закону, що регулює питання стягнення аліментів, з інтересів платника і стягувача, потреб дітей, і при цьому враховував відсутність доказів фінансового стану відповідача, тому позовні вимоги задоволив частково – в розмірі по 2000 грн на кожну дитину. 
В суд апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Голіней Л.Д. направила заяву про те, що відповідач визнає апеляційну скаргу в повному обсязі, згодний на зміну аліментів на старшу дитину до 3500 грн, і на визначення розміру аліментів на утримання молодшої дитини в сумі 3500 грн. (а.с.96). Повноваження представника підтверджені ордером на надання правничої допомоги в межах договору №56 від 05.12.2023 року, при цьому договором повноваження адвоката не обмежуються. В судове засідання апеляційного суду ані відповідач, ані його представник, повідомлені належним чином, не явилися. 
Як встановлено ч.4. ст.364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. 
Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.
Зі змісту заяви представника відповідача адвокат Голіней Л.Д. вбачається, що сторони дійшли домовленості щодо розміру аліментів, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач має матеріальну можливість утримувати дітей в обсязі, про який просила позивач. Отже, такий факт як матеріальний стан відповідача, який має значення для вирішення питання про розмір аліментів, має бути врахований судом апеляційної інстанції. 
Згідно з частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої, восьмої статті 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Мінімальний гарантований законом розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів 
Тобто, розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі на одну дитину віком від 6 до 18 років, що відповідає віку дитини сторін, не може бути меншим ніж 1598 грн на місяць.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право:скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Позивач при звернення до суду просила збільшити розмір аліментів, який визначений рішенням суду на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 з 500 грн. на 3500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Суд першої інстанції задовольнив позов частково, збільшив розмір  аліментів,  визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2011 року у цивільній справі № 2-61/11 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, та стягнув  з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.  Також стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
У зв`язку із тим, що відповідач визнав вимоги апеляційної скарги, тим самим підтвердив можливість надавати утримання дітей в заявленому позивачем обсязі, що не суперечить вимогам матеріального закону, враховуючи необхідність найкращого забезпечення інтересів дітей, колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів на обох дітей – збільшити розмір аліментів на утримання старшої доньки до суми 3500 грн щомісячно, стягнути аліменти в розмірі 3500 грн щомісячно на утримання молодшої дитини. 
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення змінити: збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Надвірнянського районного суду від 01 лютого 2011 року на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 500 грн до 3500 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в сумі 3500 грн щомісячно на користь позивача. 

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі, заявленому позивачем – 3000 грн.. Додатковим рішенням суду з відповідача стягнуто на користь позивача за надану правничу допомогу пропорційно частково задоволеним позовним вимогам 1714,2 грн. Відповідач рішення суду стосовно стягнення судових витрат не оскаржував, тому додаткове рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2024 року в частині розміру стягнутих витрат на правничу допомогу в розмірі 1714,2 грн підлягає зміні з ухваленням рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 3000 грн понесених витрат на послуги адвоката. 

Разом з тим заява представника позивача апеляційному суду про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн не підлягає задоволенню. Так, зі справи вбачається, що на підтвердження таких витрат адвокатом Госедло О.Д. надані апеляційному суду квитанція до прибуткового ордеру про оплату 4000 грн та акт приймання передачі наданих послуг від 30.04.2024 року. (а.с.98-100). При цьому в акті зазначено, що він складений на виконання умов договору №31 від 13.10.2023 року, в якому визначена фіксована вартість наданих послуг. Однак договір про надання правничої допомоги у порушення норм п.8 статті 141 ЦПК України колегії суддів не наданий. Не надавався він і суду першої інстанції, однак у зв`язку з відсутністю оскарження рішення відповідачем колегія суддів не переглядає підстави стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. Відтак, за відсутності належного доказу надання правничої допомоги, колегія суддів не вбачає законних підстав для стягнення таких витрат в апеляційній інстанції. 

Ч.2 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. 

Судом першої інстанції при вирішення спору по суті було ухвалено про стягнення з відповідача 2422,4 грн у зв`язку із задоволенням двох позовних вимог позивача. 
Разом з тим розмір судового збору, що підлягав сплаті відповідачем в суді першої
інстанції, складав 2147,2 грн на підставі статті 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи ставку в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 1073,60 грн та не більше 13420 грн. (1073,6 грн х 2 = 2147,2 грн). 
Після ухвалення оскарженого рішення відповідачем 12.02.2024 року сплачено 2422,4 грн (а.с.61). 
Таким чином, відповідачем за розгляд справи в суді першої інстанції сплачено зайве 275,2 грн.
У відповідності до положень ч.2 статті 142 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає половина суми, яка б повинна була би сплачена позивачем у зв`язку із апеляційним оскарженням судового рішення ( (2147,2 грн х 1,5) грн : 2) 1610,4 грн. Враховуючи переплату в сумі 275,2 грн, з відповідача в дохід держави підлягає стягненняю 1335,2 грн. 
Керуючись ст. ст.35, 258,374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Госедло Олексія Дмитровича задовольнити. 
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2024 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів. 
Змінити  (збільшити) розмір  аліментів,  визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2011 року у цивільній справі № 2-61/11 про стягнення аліментів з    ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової сумі у розмірі 500 гривень до твердої грошової суми у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.  
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Змінити додаткове рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2024 року в частині розміру стягнутих витрат на правничу допомогу. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1335 гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 21 травня 2024 року . 

Головуючий суддя                                                                       Є.Є. Мальцева

Судді:                                                                                 В.М. Барков

                                                                       В.М. Луганська