Справа № 154/3999/23 	Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А. А. 	
Провадження № 22-ц/802/538/24  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 червня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,   
секретар судового засідання Ганжа М. І., 
з участю позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача: АТ «ОГС «Волиньгаз» Каліщука В. П.,
представника відповідача: АТ «НАК «Нафтогаз України» Коваль Н. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 березня 2024 року,

                                          В С Т А Н О В И В :
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Будинок газифікований і з 21.12.2013 вона є побутовим споживачем послуг з розподілу та постачання природного газу.
Послугу з розподілу газу надає Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз». 
Послугу з постачання природного газу по квітень 2022 року надавало Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», а з 01.05.2022 і по цей час надає Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».
16.12.2019 АТ «ОГС «Волиньгаз» встановило в будинку комерційний вузол обліку спожитого газу – лічильник газу мембранний ВК G4 № 11416381, який було опломбовано.
Щомісячно, з моменту встановлення лічильника, вона подавала показники лічильника газу АТ «ОГС «Волиньгаз» і ТОВ «Волиньгаз Збут», а з травня 2022 – АТ «ОГС «Волиньгаз» і АТ «НАК «Нафтогаз України».
До жовтня 2020 року у неї не виникало питань щодо нарахування обсягу газу та оплати за спожитий газ.
26.09.2020 у її будинку під час зняття контрольного показника лічильника інспектором ОСОБА_2 здійснено несанкціоноване втручання у лічильник, змінивши його показник з 644 куб.м на 1644 куб.м.
З приводу втручання в роботу лічильника цим інспектором вона звернулася із заявою до Волинської окружної прокуратури про вчинення кримінального правопорушення, за якою 10.03.2023 внесено відомості до ЄРДР, відрито кримінальне провадження № 12023035510000114, попередня кваліфікація – ч. 1 ст. 361 КК України.
Після візиту 26.09.2020 інспектора ОСОБА_2 вона сфотографувала показник лічильника і надалі фотографувала показники лічильника щомісячно.
Починаючи з жовтня 2020 року, відповідач ТОВ «Волиньгаз Збут» стало нараховувати завищені суми до сплати за спожитий газ і ці нарахування не відповідали об`ємам реально спожитого газу.
Під загрозою відключення газу від будинку у разі несплати завищених сум, вона змушена була їх сплачувати.
З 01.05.2023 постачальником газу стало АТ «НАК «Нафтогаз України», якому ТОВ «Волиньгаз Збут» передало дані розрахунків споживачів, де їй було приписано неіснуючий борг у розмірі 4 406,13 гривень.
Крім того, вона є побутовим споживачем, а тому приведення об`ємів спожитого газу до стандартних умов є незаконним, що встановлено судовими рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 у справі № 520/3601/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2020, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 161/11800/19.
Вважає, що АТ «ОГС «Волиньгаз» і ТОВ «Волиньгаз Збут» здійснили обман її, як споживача, з метою незаконного збагачення, унаслідок чого вона понесла матеріальні збитки, крім яких їй завдано і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї та її майна (грошей). Це потягло за собою нераціональне витрачання часу на проведення правових заходів щодо захисту, обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, були порушені життєві плани.
Ураховуючи наведене, просила:
- зобов`язати ТОВ «Волиньгаз Збут» провести перерахунок оплати за спожитий природний газ за останні три роки, виходячи з реально спожитих об`ємів газу і без приведення об`ємів газу до стандартних умов та повернути їй зайво сплачену суму за період з 01.10.2020 по 31.08.2023.
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» провести перерахунок вартості оплати за послугу з розподілу природного газу за останні три роки, виходячи із реально спожитого газу за відповідні газові роки та без приведення об`ємів газу до стандартних умов.
- зобов`язати АТ «НАК «Нафтогаз України» анулювати неіснуючу заборгованість за спожитий газ в сумі 4 408,13 грн, передану ТОВ «Волиньгаз Збут», та повернути сплачену суму.
- стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» і ТОВ «Волиньгаз Збут» на її користь 15 000 грн моральної шкоди у визначених судом частках.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 12 березня 2024 року в позові відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині відмови у позові до АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» і ТОВ «Волиньгаз Збут» та ухвалити у цій частині нове судове рішення – про задоволення позову.
У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі (кожен зокрема), посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав і просить її задовольнити.
Представники відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» Каліщук В. П. та АТ «НАК «Нафтогаз України» Коваль Н. Т. апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлений про день та годину розгляду справи, відповідач ТОВ «Волиньгаз Збут» свого представника у судове засідання не направив і його неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/2782, «Правилами постачання природного газу», затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим Постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 та іншими нормативно-правовими актами України.
Законом України «Про ринок природного газу» (від 09.04.2015 року № 329-VIII) визначено, що правові засади функціонування ринку природного газу України засновано на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу.
Відповідно до ст. 1 цього Закону ринок природного газу – це сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу.
Постачання природного газу – господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Постачальник природного газу – це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.
Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) – фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498.
Відповідно до п. 1, п. 2 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу – фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.
Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС). Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку (п. 3 Розділу І Правил від 30.09.2015 №2496).
Згідно з приписами пункту 5.1 розділу V Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно до пункту 23 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.
Згідно з пунктом 24 розділу ІІІ вищевказаних Правил, розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць.
Відповідно до п. 1 глави 4 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р. (далі - Кодекс ГРМ) визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.
Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником Споживача (пункт 5.6. Типового договору розподілу природного газу).
Згідно з пп. 8 пункту 3 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ однією з основних функцій Оператора ГРМ є забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового в ГРМ.
Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
Пунктом 2 глави 4 розділу 9 Кодексу ГРМ визначено, що періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.
Тобто, кожного місяця Оператор ГРМ визначає обсяг спожитого природного газу та через інформаційну платформу передає ці відомості постачальнику, який зобов`язаний використовувати їх у взаємовідносинах із споживачем.
Згідно з пунктами 1, 2 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.
Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.
Інформаційна платформа повинна містити, зокрема, «інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця» (пп. 8 пункту 2 розділу ІV Кодексу ГТС). Цю інформацію, згідно з пунктом 5 розділу ІV Кодексу ГТС повинні вносити Оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами Оператора газотранспортної системи.
Відповідно до п. 2 глави 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюється щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (м+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово.
Тобто, Оператор ГРМ передає інформацію про об`єм розподіленого споживачу природного газу до Постачальника через інформаційну платформу Оператора газотранспортної системи тільки за поточний розрахунковий період.
Первинними документами, на підставі яких постачальник природного газу визначає обсяг спожитого газу кожним побутовим споживачем є виключно дані «Інформаційної платформи» Оператора ГТС, на яку Оператором ГРМ подаються показники лічильника споживача.
Таким чином, у процесі обліку природного газу приймає участь виключно Оператор ГРМ та побутовий споживач. Такий процес для Постачальника носить лише інформаційний характер, він жодним чином не може впливати на його результат, а саме на правильність обліку та відповідність фактичному обсягу спожитого газу.
Отже, Постачальник здійснює розрахунок вартості обсягів спожитого природного газу та формує відповідні рахунки побутовим споживачам, використовуючи виключно дані, які надав Оператор ГРМ шляхом розміщення на інформаційній платформі Оператора ГТС, оскільки саме Оператор ГРМ наділений повноваженнями здійснювати обчислення обсягів спожитого природного газу згідно з Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015. 
Судом встановлено, що позивачка являється побутовим споживачем послуг з розподілу та постачання природного газу до житлового будинку АДРЕСА_1 .
16.12.2019 у будинку встановлено лічильник газу мембранний ВК G4 № 11416381, який було опломбовано, що підтверджується паспортом лічильника та актом його монтажу (а.с.7, 8).
Послугу з розподілу природного газу надає АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз».
Послугу з постачання природного газу до 30.04.2022 надавало ТОВ «Волиньгаз Збут», а з 01.05.2022 надає ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Позивачка оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у позові до ТОВ «Волиньгаз Збут» та АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» і просить задовольнити її вимоги у цій частині.
Згідно позовної заяви позивачка просила:
- зобов`язати ТОВ «Волиньгаз Збут» провести перерахунок оплати за спожитий природний газ за останні три роки, виходячи з реально спожитих об`ємів газу і без приведення об`ємів газу до стандартних умов та повернути їй зайво сплачену суму за період з 01.10.2020 по 31.08.2023.
- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» провести перерахунок вартості оплати за послугу з розподілу природного газу за останні три роки, виходячи із реально спожитого газу за відповідні газові роки та без приведення об`ємів газу до стандартних умов.
- стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» і ТОВ «Волиньгаз Збут» на її користь 15 000 грн моральної шкоди у визначених судом частках (а.с.1-6).
Підставами позовних вимог до цих відповідачів зазначено несанкціоноване втручання у лічильник 26.09.2020 інспектором ОСОБА_2 , що призвело до зміни його показника з 644 куб.м на 1644 куб.м, після чого відповідач ТОВ «Волиньгаз Збут» стало нараховувати завищені суми до сплати за спожитий газ, об`єм якого незаконно приведений до стандартних умов і ці нарахування не відповідали об`ємам реально спожитого газу, який вона фіксувала на фото, але змушена була сплачувати під загрозою відключення газу від будинку.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Жодна із підстав позовних вимог позивачкою не доведена.
Зокрема, позивачка не довела належними, допустимими і достовірними доказами факт несанкціонованого втручання у лічильник 26.09.2020 інспектором ОСОБА_2 , що призвело до зміни його показника з 644 куб.м на 1644 куб.м.
Звернення понад 2 роки із заявою у правоохоронні органи про порушення кримінального провадження не є доказом, який би встановив цей факт.
Із відомості нарахувань-оплат газу по особовому рахунку вбачається, що за період з травня по жовтень 2020 року позивачка не здійснювала оплати за газ (а.с.15).
Подання фотознімків лічильників із зазначенням на них певних дат уже після 26.09.2020 (а.с.10-14) не підтверджує надіслання їх позивачкою та подання відповідних показників щомісяця оператору ГРМ, яким є АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз».
Позивачка в суді апеляційної інстанції взагалі не змогла пояснити, кому саме з відповідачів чи їх працівників, і коли саме вона надсилала ці фотознімки.
Подані позивачкою запропоновані їй акти звірки у 2022 році АТ «Волигньгаз» і у 2023 році ТОВ «Волиньгаз Збут» (а.с.19, 21-22) – не є належними, допустимими і достовірними доказами у цій справі, оскільки вони нею не підписані.
Крім того, в суді апеляційної інстанції позивачка пояснила, що жодних письмових заперечень щодо інформації у цих актах вона відповідачам не подавала і своїх розрахунків не здійснювала.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачка не довела, що відповідачами АТ «ОГС «Волигньгаз» і ТОВ «Волиньгаз Збут» допущено обман її, як споживача, що їй проводилися нарахування за завищеними об`ємами використання газу, що нею сплачено зайві кошти за газ за заявлений нею період з 01.01.2020 по 31.08.2023.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові до цих відповідачів.
Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що ТОВ «Волиньгаз Збут» не є суб`єктом, що здійснює облік обсягів спожитого природного газу, а отримує такі дані виключно від Оператора ГРМ, яким є АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз».
Оскільки ТОВ «Волиньгаз Збут» є постачальником природного газу і ним не проводилася діяльність з визначення обсягів спожитого газу позивачем, відповідає за своїми зобов`язаннями тільки в межах своєї ліцензійної діяльності, що пов`язана з постачанням газу, а тому вимоги у позові до цього відповідача заявлені до неналежного відповідача.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду про відмову в позові до відповідача АТ «НАК «Нафтогаз України» сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом і не переглядається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                                 П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.     

Головуючий – суддя    

Судді