П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  725/3232/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нестеренко Є.В.   
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
24 червня 2024 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України про зміну заходу стягнення у справі про порушення митних правил, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернулась із позовом до Першотравневого районного суду м. Чернівці в якому просила про зміну заходу стягнення у справі про порушення митних правил.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.04.2024 позов задоволено.
Постанову заступника начальника Чернівецької митниці Майтапова Є.В. у справі про порушення митних правил №0101/40800/24 від 03.04.2024 відносно  ОСОБА_1  за ч. 2 ст. 471 МК України змінено в частині заходу стягнення.
На підставі ст. 22 КУпАП  ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 471 МК України, обмежившись усним зауваженням.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що при накладенні стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, відповідачем не було враховано особу позивачки, її молодий вік, перше притягнення до адміністративної відповідальності, ступінь вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке не завдало значних збитків суспільним або державним інтересам, прав та свобод інших осіб не порушило.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач вчинила недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо ввезення на митну територію України. 
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що в силу вимог ч. 4  ст. 304 КАС України  не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 11.06.2024 о 09:30 год.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1  ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановою в справі про порушення митних правил № 0101/40800/24 від 03.04.2024, яка винесена заступником начальника Чернівецької митниці Майтаповим Є. В. громадянку України ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, а саме 66 287,60 гривень. Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 0101/40800/24 від 07.02.2024 товари, а саме: ноутбуки різних торгових марок в кількості 16 штук, які зберігаються на складі Чернівецької митниці, повернути ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернівецької митниці витрати за зберігання предметів в розмірі 375,84 грн.
Позивачка є громадянкою України та народилась 01.09.2004, тобто на час вчинення правопорушення їй 19 років.
Згідно свідоцтв про народження братів та сестер позивачки, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вона є дитиною з багатодітної родини.
Згідно матеріалів справи про порушення митних правил та обставин викладених в позовній заяві ОСОБА_1 не оспорює факт вчинення нею правопорушення за ч. 2 ст. 471 МК України.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.2 ст.471 МК України, недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи про порушення митних правил 0101/40800/23 містяться письмові пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 07.02.2024 безпосередньо разом з позивачкою слідував з Румунії до України. ОСОБА_7 був безпосереднім свідком події, яка мала місце 07.02.2024. ОСОБА_7 повідомляв Чернівецьку митницю, про те, що не відповідає дійсності той факт, що позивачці належали усі вилучені ноутбуки, також акцентував увагу, що не відповідає дійсності дії ОСОБА_1 щодо недекларування 16 ноутбуків, оскільки 8 ноутбуків належали ОСОБА_8 .
Отже митним органом при винесенні оскаржуваної постанови не враховано пояснення свідка ОСОБА_7 , які спростовують обставини справи в частині кількості товару, яку позивач перевозила та не задекларувала, та як наслідок невірно обраховано суму штрафу, який визначений постановою в справі про порушення митних правил №0101/40800/24, а саме 66 287,60 гривень.
Крім того у винесеній постанові, що оскаржується відповідач не врахував ту обставину, що позивачка свою вину визнала в частині недекларування 8 ноутбуків різних торгових марок, що в порядку ст. 34 КУпАП є обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення. Додатково зазначає, що вона не працює, раніше до адміністративні правопорушення не притягалась, вчинила адміністративне правопорушення в силу хвилювання без мети приховування товарів, самостійно та добровільно пред`явила товар для митного огляду, вибрала несвідомо смугу руху «зелений коридор», оскільки дотримувалась усної вказівки працівника прикордонної служби, який вказав їй напрямок її руху.
Згідно долучених до матеріалів справи в суді першої інстанції копій свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дані особи є братами та сестрами позивачки, які проживають разом однією сім`єю. Батьки позивачки не працюють. Вчинення порушення митних правил сталося також в силу тяжких сімейних обставин, що в порядку ст. 34 КУпАП є також обставиною, що пом`якшує відповідальність.
При цьому судом першої інстанції вірно враховано, що позивачка в силу молодого віку (19 років), відсутності роботи, наявності складних сімейних обставин, не має фінансових можливостей сплатити суму штрафу у розмірі 66 287,60 гривень, оскільки дана сума є надмірним тягарем для особи. Чернівецькою митницею фактично обставини що пом`якшують відповідальність до уваги не були взяті.
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Частиною 6 статті 286 КАС України визначено, якщо за наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, таке стягнення не може бути посилено.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, наділений повноваженнями, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.01.2018 по справі №660/575/16-а та від 12.05.2020 по справі №490/236/16-а.
Колегія суду враховує санкцію ч.2 ст.471 МК України та те, що звільнення порушника від адміністративної відповідальності є повноваженням органу (посадової особи), уповноваженої вирішувати справу, а також обраний позивачем спосіб захисту та те, що скаржником є відповідач у справі.
Водночас суд враховує, що при накладенні стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, відповідачем не було враховано особу позивачки, її молодий вік, перше притягнення до адміністративної відповідальності, ступінь вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке не завдало значних збитків суспільним або державним інтересам, прав та свобод інших осіб не порушило.
Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду  першої інстанції, що в межах позовних вимог належним способом захисту прав позивача буде зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак, щоб стягнення не було посилено.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 квітня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.