ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 193/73/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Суховарова А.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 ( суддя першої інстанції Кравченко Н.О.) в адміністративній справі №193/73/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Державної служби України з безпеки на транспорті  про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Софіївського районного суду, як адміністративного суду, з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті за яким просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00014978 від 21.11.2023 року, яка винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Дорошнко О.В., щодо нього, ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити; стягнути з Відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті, на користь нього, ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу, що складають 10 000 грн. (десять тисяч гривень). 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з оскаржуваною постановою позивач не згоден, так як фактична маса транспортного засобу, який йому належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, не перевищувала нормативних параметрів зазначених у  п.22.5 ПДР; оскаржувана постанова складена з порушенням вимог  КУпАП,  Конституції України, Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом інфраструктури України від 27.09.2021 №512, п.п.14,15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2019 №1174 зі змінами. Вважає, що ухвалена відповідачем постанова є протиправною, незаконною та підлягає скасуванню. Розмір перевищення, визначений у відсотках, що вказаний в оскаржуваній постанові є незрозумілим та хибним, а процентне перевищення нормативного навантаження, зазначене в постанові не відповідає зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тонах. Крім того, є досить значні протиріччя між інформацією, що вказана в постанові та інформацією, що вказана в сервісі, адже в сервісі взагалі неможливо встановити тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, фактичне навантаження на здвоєну вісь, застосовану при розрахунку перевищення похибки, крім того майже у всіх постановах відповідачем не вірно зазначений ідентифікатор доступу задля можливості побачити скоєне позивачем адміністративне правопорушення передбачене ч.2  ст.132-1 КУпАП. Як вбачається із зазначеної відповідачем оскаржуваної постанови, ним не подано будь-яких доказів, які б свідчили про вимірювання фактичного навантаження відповідно до встановленої ваги для транспортного засобу – контейнеровозу в розмірі 42000 кг, що належить позивачу, та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів. Натомість, вимірювання проведені при дозвільній вазі 40000 кг. Зазначив, що при перерахунку із дозвільною вагою для спеціалізованого напівпричепу-контейнеровозу, отже вважає, що розрахунок необхідно проводити, враховуючи 10% похибку саме з 42000 кг, що складає по постанові серії АА № 00014978 ( фактично зафіксована маса 46750 кг) ((46750-42000-10%*46750:42000)*100)=0,17%, що є меншою за відсоток за наслідками якого наступає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1КУпАП (від 5% до 10%). Таким чином, вважав, що відповідачем не надано доказів, які беззаперечно свідчили про підтвердження правомірності винесеної постанови, а відтак такі постанови слід скасувати.
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив  його в апеляційному порядку, вважає таке незаконним, необґрунтованим, тому просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що   транспортний засіб «MAN TGX 18.440», є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, тому максимальна дозволена маса для нього становить 42000 кг., а не 40000 кг., як вважає відповідач. У даному випадку нормативно-ваговий параметр для контейнеровоза становить 42 тон, а не 40 тон. Вважає, що вказані обставини, щодо допустимої маси відповідного транспортного засобу не були прийняті до уваги судом першої інстанції. Більш того, судом першої інстанції було залишено поза увагою правову позицію Третього апеляційного адміністративного суду по аналогічній справі № 193/1267/23, в якій суддя апеляційного суду дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви.
Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження)  за  наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи  за  їх участю.
У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду справи підтверджено, що ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 про реєстрацію транспортного засобу є власником транспортного засобу спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_2 (а.с.32-33).
ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу є власником транспортного засобу спеціалізований напівпричеп – контейнеровоз доопра.рами н/пр(встан.попереч. із замк. пристр.) для перевезення конт. Типа 1А або 1С.) BERGER д.н.з. НОМЕР_4 . (а.с.36-37).
Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00014978 від 21.11.2023 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2  ст.132-1 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., зазначеною постановою встановлено, що: 20.11.2023 о 22 год. 42 хв., за адресою Н-11, км 76+702 Дніпропетровської області, було зафіксовано як відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених  пунктом 22.5 ПДР  України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075т), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн та навантаження на строєні осі транспортного засобу на 10% (21 т) та відстані між осями 1,3 м або меньше та довжиною транспортного засобу 16,967 м (а.с.21)
Вищезазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, № 16, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії № UA.TR.113-0619/11F-22; 0695/11F-22 до 26.12.2023.
З зазначених постанов вбачається, що вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося системою за допомогою технічних засобів WAGA-WIM35. Також дані постанови містить посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені зображення транспортного засобу під час вчинення правопорушення та відеозапис.
Копіями сертифікату відповідності автоматичного приладу типу WAGA-WIM35 (автоматичний пункт ваго-габаритного контролю), UA.TR.113-0619/11 F-22 від 22.12.2022 чинний до 26.12.2023, підтверджується встановлення елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на автомобільній дорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв (через м.Кривий Ріг), км 76+702, відповідність встановленого приладу для зважування транспортних засобів WAGA WIM-35 застосованим вимогам технічного регламенту та стандартам ДСТУ. Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі. Прилад автоматичний для зважуванням дорожніх транспортних засобів у русі «WAGA» WIM35 відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94.
Відповідно до постанови серія АА № 00014978 від 21.11.2023, ОСОБА_1 було допущено перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на на загальну масу транспортного засобу склало 42,075 тобто на 5,188% (2,075 т), при дозволеному максимальному навантаженню 40000 кг з урахуванням похибки та 16% щодо навантаження на осі (строєні осі - 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше).
Тобто було допущено перевищення загальної маси транспортного засобу.
Відповідно до постанови серія АА № 00014978 від 21.11.2023, ОСОБА_1 було допущено перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, довжина 16.967 м при дозволеній 13.716м.
Тобто було допущено перевищення загальної маси транспортного засобу при перевищенні довжини.
Копії відповідної постанови про накладення адміністративного стягнення надсилались рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується доказами поштового відправлення, наданими відповідачем.
Відомості товарно-транспортних накладних суду позивачем не надані, родова ознака вантажу не зазначалася.
Не погодившись із вказаною постановою та вважаючи її неправомірною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, надано суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та спростовували викладене позивачем, приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд вважає, що постанова серії АА № 00014978 від 21.11.2023 відповідає усім вищенаведеним критеріям та містять усю необхідну інформацію, передбачену  КУпАП  та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою  статті 132-1 КУпАП.
Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі – Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Пункт 7 Положення № 103 передбачає, що Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема, в автоматичному режимі.
Згідно підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Отже, відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу та положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12 лютого 2020 року в справі № 917/210/19.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон № 2344-ІІІ).
Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ серед основних завдань державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту визначено створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 (далі - Правила проїзду) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з пунктом 22.5 цих Правил   за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11,5 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Відповідно до пункту 4 Правил проїзду рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Вказаними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.
Відповідно до частини другої вказаної статті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 
п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; 
однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; 
двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; 
трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.
Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00014978 від 21.11.2023 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2  ст.132-1 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., зазначеною постановою встановлено, що: 20.11.2023 о 22 год. 42 хв., за адресою Н-11, км 76+702 Дніпропетровської області, було зафіксовано як відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених  пунктом 22.5 ПДР  України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075т), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн та навантаження на строєні осі транспортного засобу на 10% (21 т) та відстані між осями 1,3 м або меньше та довжиною транспортного засобу 16,967 м (а.с.21)
Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу відповідно до ДСТУ OIML R 134 1:2010, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі.
Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси/ навантаження на вісі транспортного засобу здійснюється за формулою
((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100%, де
Хфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі;
Хнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до  пункту 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до постанови серія АА № 00014978 від 21.11.2023, ОСОБА_1 було допущено перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на на загальну масу транспортного засобу склало 42,075 тобто на 5,188% (2,075 т), при дозволеному максимальному навантаженню 40000 кг з урахуванням похибкита 16% щодо навантаження на осі (строєні осі - 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше).
Тобто було допущено перевищення загальної маси транспортного засобу.
Відповідно до постанови серія АА № 00014978 від 21.11.2023, ОСОБА_1 було допущено перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, довжина 16.967 м при дозволеній 13.716м.
За приписами частини першої статті 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.
Відповідно до статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених  статтею 279-7  цього Кодексу.
Згідно зі статтею 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у  частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:
така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений постановою КМУ від 14.11.2018 № 1197 (далі – Порядок 1197) визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач).
Підпунктом 4 пункту 2 Порядку 1197 визначено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 КУпАП відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
А згідно з пунктом 3 Порядку 1197 підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.
Пунктом 19 Порядку 1197 передбачено, що якщо власником транспортного засобу є фізична особа, то внесення до Реєстру відомостей про належного користувача через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС або через Єдиний державний веб портал електронних послуг, здійснюється нею особисто.
Тобто, саме на позивача покладається обов`язок щодо внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформації щодо належного користувача транспортного засобу.
Відтак, у разі відсутності даних про належного користувача транспортного засобу адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах) несе фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Враховуючи наведене та те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на час розгляду справи, а також те, що належний користувач не звертався до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що відповідальність має нести власник транспортного засобу - позивач у справі. 
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі - Порядок № 1174).
Відповідно до пунктів 2, 16 цього Порядку посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.
Система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 цього Порядку).
Пунктом 12 Порядку № 1174 визначено, що автоматичний пункт може забезпечувати:   вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу;   вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
А згідно з пунктом 8 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.
Відповідно до пункту 9 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.
Матеріалами справи підтверджено, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту ваго-габаритного контролю у русі типу 
Вищезазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, № 16, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії № UA.TR.113-0619/11F-22; 0695/11F-22 до 26.12.2023.
З зазначеної постанови вбачається, що вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося системою за допомогою технічних засобів WAGA-WIM35. Також дані постанови містить посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу, на якому відображені зображення транспортного засобу під час вчинення правопорушення та відеозапис.
Копіями сертифікату відповідності автоматичного приладу типу WAGA-WIM35 (автоматичний пункт ваго-габаритного контролю), UA.TR.113-0619/11 F-22 від 22.12.2022 чинний до 26.12.2023, підтверджується встановлення елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на автомобільній дорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв (через м.Кривий Ріг), км 76+702, відповідність встановленого приладу для зважування транспортних засобів WAGA WIM-35 застосованим вимогам технічного регламенту та стандартам ДСТУ. Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі. Прилад автоматичний для зважуванням дорожніх транспортних засобів у русі «WAGA» WIM35 відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94.
Отже, технічний засіб фіксації вказаних адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам вказаного Технічного регламенту, що підтверджується сертифікатом перевірки типу та сертифікатом відповідності.
Щодо доводів позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи і що така постанова не відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі - Інструкція № 512), апеляційний суд зазначає таке.
Пунктом 17 Порядку № 1174 визначено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
За змістом пункту 3 Інструкції № 512 під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Отже, Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови та дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.
Тобто, оскаржувана постанова щодо позивача відповідає формі, затвердженій Додатком 1 Інструкції № 512.
З врахуванням викладеного, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, відповідає усім наведеним критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП, а її зміст відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Надаючи оцінку доводам апелянта, що транспортні засоби є контейнеровозами, та, відповідно, мають більшу дозволену вагу, суд виходить з такого.
Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 за № 128/2568, затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі – Правила № 363).
За визначенням, наведеним у главі 1 Правил № 363, вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження; сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.
Відповідно до пунктів 17.2 - 17.5 Правил №363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування:   розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).
Таким чином, позивач здійснював вантажні перевезення транспортними засобами, які не є контейнеровозами в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса таких транспортних засобів повинна бути не більше 40 т.
Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі №814/1460/16.
Доводи апелянта про неправильність висновку суду першої інстанції, що транспортний засіб   перевищує гранично-допустиму довжину, встановлену для перевезення вантажу контейнеровозом, тому відповідачем правомірно   визначено максимально дозволену фактичну масу ТЗ у 40 т, оскільки ТЗ є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, тому максимально дозволена маса для нього становить 42 т, суд відхиляє.
Так, підпунктом б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що для доріг державного значення (якою є дорога Н-11) фактична маса двовісного автомобілю (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра не може перевищувати 42 т, трьохвісного автомобілю (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра не може перевищувати 44 т. 
В цьому випадку довжина транспортного засобу з напівпричепом, загальною кількістю вісей — 5, склала 14,077 м та 15,625 м, тобто перевищувала максимальну довжину 13,716 м, що додатково вказує на те, що транспортні засоби не можуть вважатися контейнеровозами, для яких максимальне навантаження може складати 42 т або 44 т.   
Позивач вважає, що оскільки транспортний засіб є контейнеровозом, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, то максимальна маса такого може складати 42 т, проте така позиція є безпідставною, адже напівпричепи в цьому випадку не можуть бути визнані контейнерами, оскільки не марковані відповідно до Правил № 363. 
Зауваження апелянта, що в постанові відсутні будь-які відомості щодо причепу, вага якого начебто не відповідала ваговим параметрам, встановленим пп. б) п. 22.5 Правил дорожнього руху, як й відсутні відомості про нормативні габаритно-вагові параметри ТЗ на даній ділянці дороги, категорії, типу, повної маси ТЗ, ширини, висоти, довжини, розподілу по вісям тощо, постанови не містять інформації щодо засобу вимірювальної техніки, суд визнає необґрунтованими, адже оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення містить усі необхідні складові, необхідні в достатній мірі для його кваліфікації (категорію, тип, повну масу ТЗ, ширину, висоту, довжину, розподіл по вісям, інформацію щодо засобу вимірювальної техніки), тому суд визнає доведеним вчинення позивачем як відповідальною особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132№ КУпАП.
Відсутність в постановах відомостей щодо причепу не свідчить про протиправність таких постанов, адже у створених метаданих чітко визначено про тип ТЗ — з напівпричепом.
Відтак, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача, позаяк її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1КУпАП підтверджено належними доказами, а розгляд справи про вказане адміністративне правопорушення проведено з дотриманням вимог законодавства та відповідно до визначеної ним процедури. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправною і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00014978 від 21.11.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.     
Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 в адміністративній справі №193/73/24 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з 03 червня 2024 року і не може бути оскаржена.
Повний текст виготовлено 03 червня 2024 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров