ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/312/24 Справа № 698/242/24 Категорія:  ст.ст.124,122-4 КУпАП	Головуючий у І інстанції Баранов О. І.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року                                                                                                 м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №698/242/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Катеринопільського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Руденко Ю.В., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2024 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, і з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у межах санкції ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень; постановлено стягнути в дохід держави судовий збір 605 грн. 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 , 24.02.2024 року о 23 год., в селі Вікнено, Звенигородського району, Черкаської області, керуючи автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого відбулось падіння пішохода ОСОБА_3 , а автомобіль «Mazda 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України.
Він же, 24.02.2024 року о 23 год. 05 хв., в селі Вікнено, Звенигородського району, Черкаської області, керував автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Центральній, вчинив дорожньо-транспортну пригоду (наїзд на пішохода ОСОБА_3 ), після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він ( ОСОБА_2 ) причетний, чим порушив п.п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
Постановою судді від 21.03.2024 року вказані вище справи про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ст. 36 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Руденко Ю.В. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.04.2024, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП – закрити, за відсутності в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.
Апеляційні вимоги обгрунтувала тим, що матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.
Зауважила, що в протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, про вчинення ОСОБА_4 правопорушень о 23:00 та о 23:05, проте о 23:00 год., ОСОБА_2 ще перебував у місцевому магазині (кафе) «Продукти», що підтверджується письмовими поясненнями, як самого ОСОБА_1 , який зазначає, що до місцевого магазину він приїхав близько 00:00 год., так і поясненнями гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які зазначають, що близько 23:00 год. ще перебували у сільському магазині (кафе) «Продукти» де в них і відбулася сутичка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_2 , внаслідок чого останньому були нанесені тілесні ушкодження ЗЧМТ (струс головного мозку). Проте суд віддав перевагу показанням свідка ОСОБА_6 , яка є матір`ю потерпілого та прямо зацікавлена у притягненні ОСОБА_7 до відповідальності.
Суд зазначає що вона неодноразово, чітко підтвердила в судовому засіданні час вказаних вище подій, який відповідає часу, що зазначений у протоколі. Проте у письмових поясненнях ОСОБА_6 від 25.02.2024 зазначається зовсім інший час, а саме 21: 00 год., на що суд не звернув уваги.
Апелянт вказує, що дорожньо-транспортної пригоди про яку зазначається у протоколі, взагалі не було. Пошкодження автомобілю Маzda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , були нанесені гр. ОСОБА_3 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується поясненнями самого ОСОБА_3 .
Також апелянт стверджувала, що висновки суду про те що: «Висота розташування пошкодження лівого переднього крила, в цілому відповідає показанням потерпілого ОСОБА_3 про отримання ним ушкоджень колін від контакту з автомобілем.», оцінює критично, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями, які б давали можливість встановити причинно наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями отриманими ОСОБА_3 , які зазначені в листі КНП «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» від 08.03.2024 р. та пошкодженнями автомобіля Маzdа 6, д.н.з. НОМЕР_2 .
Вказала, що згідно письмових пояснень, які містяться у матеріалах справи, жоден із свідків не бачив як саме, чи яким чином ОСОБА_2 здійснив наїзд на ОСОБА_8 , який намагався догнати автомобіль після сутички в магазині. Свідки стверджують, що бачили як ОСОБА_8 вже лежав на обочині, проте це могло статися через надмірне вживання алкоголю останнім.
В судове засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_3 не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 22.05.2024 направив на електронну адресу апеляційного суду заяву в якій просив судове засідання провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою відеозв`язку «Viber». Однак, відеозв`язок з потерпілим ОСОБА_3 за допомогою «Viber» не відбувся через технічну неспроможність його здійснення.
Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі потерпілого ОСОБА_3 . 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень заперечив, та пояснив, що 24.02.2024 року близько 23:40 він приїхав у магазин (кафе) «Продукти», що розташований у селі Вікнено, де придбав дві пляшки пива. Між ним, ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_5 виникла словесна суперечка з приводу того, що він спілкується російською мовою, ОСОБА_5 почав наносити йому удари, а згодом у бійку втрутилися ще і інші особи. Внаслідок вказаної бійки він отримав тілесні ушкодження, намагався залишити місце бійки, сів до свого автомобіля «Mazda 6», але руху автомобіля заважав ОСОБА_3 , який мав намір розправитися з ним. При цьому ОСОБА_3 наніс автомобілю механічні пошкодження. Після декількох спроб йому вдалося від`їхати від магазину. Далі, від`їхавши близько 50 метрів, він розвернувся у провулку та, повертаючись тією ж вулицею проїхав по центру дороги, нікого не чіпаючи і відповідно не здійснював жодного наїзду на ОСОБА_3 . При цьому, неподалік від магазину бачив групу людей, які стояли на узбіччі, викликав поліцію, швидку та повернувся до будинку, де проживає. Залишивши автомобіль у подвір`ї будинку, з метою подолання стресу, випив стакан горілки. Стверджує, що жоден зі свідків не бачив, як саме і яким чином він здійснив наїзд на ОСОБА_3 , а падіння останнього відбулося через втрату рівноваги внаслідок алкогольного сп`яніння. 
Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника – адвоката Руденко Ю.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. 
Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає в певних діях (бездіяльності) водія, якими порушується відповідний пункт ПДР України, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП. Це випливає зі змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, яка по своїй суті є відсилочною до Правил дорожнього руху.
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У відповідності до п. 2.3.б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п. 2.10 а, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Та відповідно до ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Доводи апелянта про те, що матеріали адміністративної справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували скоєння ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, його вина підтверджується даними: протоколів про адміністративні правопорушення від 04.03.24 року серії ААД № 349634 та серії ААД № 349635 з яких вбачається, що 24.02.2024 року о 23 год., в селі Вікнено, Звенигородського району, Черкаської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 (а.с.17), та після вчинення дорожньо-транспортної пригоди (наїзд на пішохода ОСОБА_3 ), залишив місце ДТП. (а.с.1); схемою місця дорожньо-транспортної пригоди з якої вбачається, що належний ОСОБА_9 автомобіль «Mazda 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у селі Вікнено по вул. Центральна та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перебував біля лівого краю вказаної дороги по напрямку руху зазначеного вище автомобіля. Також вбачається, що по напрямку руху автомобіля перед наїздом на пішохода містяться сліди коліс автомобіля з ознаками різкого прискорення, що підтверджує показання потерпілого ОСОБА_3 про те, що перед наїздом на нього, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 призупинився, а потім почав рух в його бік з прискоренням (а.с.29); довідкою виданою 08.03.2024 року за № 161 КНП «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» про те, що ОСОБА_3 , 25.02.2024 року звертався за медичною допомогою до медичного закладу, де близько 10 год. йому було проведено рентгенографію обох колін та встановлено діагноз: забиті рани колінних та ліктьових суглобів (а.с.31); висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 25.02.2024 року вбачається, що о 03:35 25.02.2024 ОСОБА_2 був оглянутий лікарем Катеринопільської лікарні ОСОБА_10 , та встановлено, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння з показником 1,49% (а.с.28).
Так, незважаючи на те, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт заперечує факт ДТП, яка сталася 24.02.2024 о 23 год. в селі Вікнено, Звенигородського району, Черкаської області, за участі автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та наїзд його на пішохода ОСОБА_3 , однак така позиція апелянта є безпідставною та спростовується, зокрема показами , даними в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_3 , який показав, що наприкінці лютого 2024 року о вечірній порі доби, перебував у магазині (кафе) «Продукти», що розташований у центрі села Вікнено. Вживав пиво, побачив як між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які теж вживали спиртні напої, виникла бійка, та намагався розборонити останніх. Бачив як ОСОБА_2 залишив місце бійки та побіг до свого автомобіля «Mazda» . Він побіг за ОСОБА_4 , який завів свій автомобіль і з різким прискоренням від`їхав з місця, а він побіг за автомобілем «Mazda» і побачив як ОСОБА_2 розвертає свій автомобіль і починає рух по вул. Центральній йому на зустріч, до наближення автомобіля «Mazda» він перебіг на інший бік дороги, щоб бути зі сторони водія ОСОБА_1 та перебував на узбіччі дороги. Наблизившись, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 призупинився і після цього почав рух в бік узбіччя на якому він стояв . ОСОБА_3 намагався ухилитися від автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , однак не встиг, відчув удар лівим крилом автомобіля по ногах в області колін, від чого впав, отримавши пошкодження колін та ліктів, шкіра колін була подряпана, вони опухли. ОСОБА_2 поїхав з місця ДТП. Вранці наступного дня потерпілий звернувся до лікарні, де йому було встановлено діагноз: забиті рани колін та ліктів.
Також в судовому засіданні районного суду були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .
Свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_3 показала, що ДТП за участі ОСОБА_1 у якій постраждав її син мала місце 24.02.2024 року о 23 год. в селі Вікнено по вул. Центральній неподалік від магазину (кафе) «Продукти». Перед ДТП між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 виникла бійка, яку розбороняв її син ОСОБА_15 . Під час бійки ОСОБА_15 та інша особа загубили свої мобільні телефони. Коли ОСОБА_2 сідав у свій автомобіль ОСОБА_15 крикнув йому, щоб він віддав телефони, але останній проігнорував звернення ОСОБА_15 і, завівши автомобіль, зрушив з місця. ОСОБА_15 побіг навздогін автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , свідок побігла в тому ж напрямку та повідомила, що вказаний вище автомобіль розвернувся у кінці вулиці та почав рух на зустріч. У світлі фар добре бачила як ОСОБА_15 перейшов через дорогу та опинився на узбіччі дороги, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 загальмував перед ОСОБА_15 і почав рух прямо на останнього, та як від зіткнення з передньою лівою частиною вказаного автомобіля ОСОБА_15 впав, а також чула звук від вказаного зіткнення. Потім автомобіль під керуванням ОСОБА_1 намагався наїхати на неї, але вона ухилилася. Після цього вказаний автомобіль намагався наїхати на іншу групу людей, які стояли поруч з дорогою, але останні теж ухилилися. В цей час ОСОБА_15 самостійно піднявся і пішов до сусіда разом з яким вони через деякий час поїхали за автомобілем ОСОБА_1 . 
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду інстанції показала, що наприкінці лютого 2024 року о вечірній порі доби, разом з подругою відпочивала у магазині (кафе) «Продукти», що розташований у центрі села Вікнено, вживала пиво, після 23 години вона з подругою вийшли з магазину, оскільки той вже закривався. Повідомила, що проживає неподалік від магазину (кафе) «Продукти» та стояла біля двору і бачила як проїхав автомобіль сірого кольору, потім пробіг ОСОБА_16 , за - ним його мати. В цей час, вказаний автомобіль розвернувся в кінці вулиці і почав рухатися на зустріч. ОСОБА_15 перейшов на іншій бік дороги і кричав, щоб водій автомобіля повернув телефони. До ОСОБА_15 було близько 15-20 метрів, у світлі фар вона бачила як рухаючись на зустріч, автомобіль призупинився неподалік від ОСОБА_15 , який стояв на узбіччі і почав рух прямо на останнього. Бачила як від удару вказаного автомобіля Тарас впав та чула звук від удару.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що покази потерпілого та свідків є достовірними, оскільки вони послідовні, докладні, не містять протиріч по суті подій адміністративних правопорушень, вцілому узгоджуються між собою та іншими дослідженими судом доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Наявні в матеріалах справи протоколи про адміністративні правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, містять у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та особи-порушника.
Доводи апелянта про те, що свідок ОСОБА_6 є матір`ю потерпілого ОСОБА_3 , а тому може бути зацікавлена у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності, є неообгрунтованими, оскільки наявність родинного зв`язку між вказаними особами не може свідчити про її зацікавленість у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Більше того, в судовому засіданні суду першої інстанції вона давала покази під присягою , а під час надання письмових пояснень у ПзРПП СПД№1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області свідку ОСОБА_6 , було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, її покази є логічними послідовними, та не містять ознак умисно оговорити ОСОБА_1 .
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зазначений в протоколах про адміністративні правопорушення час не відповідає реальному часу, і суд першої інстанції віддав перевагу показанням свідка ОСОБА_6 , яка попередньо вказувала що події відбулися близько 23:00, то вони є неспроможними, оскільки остання, допитана безпосередньо в судовому засіданні суду першої інстанції, неодноразово підтвердила час вищевказаних подій, який відповідає зазначеному у протоколах про адміністративні правопорушення. Слід відмітити, що ці доводи апелянта були предметом розгляду суду першої інстанції, і він, проаналізувавши їх, дав на них відповідь, зазначивши про це у оскаржуваній постанові. 
Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б вказували на те, що будь хто з свідків бачив, як саме ОСОБА_2 здійснив наїзд на ОСОБА_3 , є надуманими, та спростовуються показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , і суд першої інстанції дав їм належну оцінку у сукупності з іншими доказами.
Доводи апелянта про незгоду з висновком суду - встановлення причинно- наслідкового зв`язку між тілесними ушкодженнями отриманими ОСОБА_3 та пошкодження автомобіля ОСОБА_1 , є необгрунтованими, так як суд вправі робити висновки щодо обставин справи, при цьом, ОСОБА_2 не заявляв клопотання в суді про проведення, зокрема, авто-технічної експертизи щодо його автомобіля на наявність та характер пошкоджень. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Катеринопільським районним судом Черкаської області повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Не визнання ОСОБА_4 своєї винуватості в скоєнні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, апеляційний суд оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, підтверджується наведеними вище доказами, та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєні правопорушення.
Згідно ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладенні на нього адміністративного стягнення були дотримані в повній мірі з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП.
Постанова районного суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні, а тому апеляційні вимоги представника ОСОБА_1 – адвоката Руденко Ю.В. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Руденко Ю.В. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка