Справа № 148/1767/23 
Провадження № 33/801/425/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний  суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну  скаргу ОСОБА_1  на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року в справі про притягнення З ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень  з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом. З відеозапису встановлено, що він знаходиться в стоячому автомобілі, який нікуди не рухається і знаходиться в місці заїзду на територію належного йому домогосподарства. Автомобілем в той вечір керував друг його дочки, який привіз його додому і залишив, а сам повернувся, щоб забрати свій автомобіль. Оскільки він не керував транспортним засобом, а тому, на його думку, не був зобов`язаний проходити освідування. Йому не було вручено всіх необхідних процесуальних документів, які повинні були складатися на місці вчинення адміністративного правопорушення.
У судове засідання, призначене на 14 травня 2024 року о 13 год. 30 хв., ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №183528,  складеного інспектором  СРПП Тульчинського РВП капітаном поліції Олянишеним І.В., 01 вересня 2023 року о 21 год 45 хв. в м.Тульчині по вул. А. Грубого водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав їм правову оцінку.
Висновок суду першої інстанції про те, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  зазначає про те, що факт керування ним транспортним засобом не підтверджується матеріалами справи. З відеозапису встановлено, що він знаходиться в стоячому автомобілі, який нікуди не рухається і знаходиться в місці заїзду на територію належного йому домогосподарства. Автомобілем в той вечір керував друг його дочки, який привіз його додому і залишив, а сам повернувся, щоб забрати свій автомобіль
Вказані доводи відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.
Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягають як факт керування особою транспортним засобом, так і факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Аналогічні доводи щодо недоведеності матеріалами справи факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 зазначав і в суді першої інстанції.
Відхиляючи вказані твердження, суд першої інстанції виходив з того, що з дослідженого відеозапису чітко вбачається, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 з працюючим двигуном, увімкненими фарами стоїть посеред дороги, перекриваючи рух іншим транспортним засобам. При під`їзді до нього працівників поліції, саме ОСОБА_1 (інших осіб в автомобілі не було), керуючи транспортним засобом, здійснив рух заднім ходом та зупинив його навпроти свого будинку. При цьому, він не повідомляв працівників поліції, що не керував транспортним засобом, а його дружина ОСОБА_3 повідомила, що він лише хоче заїхати на своє подвір`я. Також даним відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
Відтак, суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом, так само як і доводи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про це, повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. 
Вказаний висновок ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не спростований.
Апеляційний суд також бере до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких пояснень по суті порушення не зазначив. Не додані такі пояснення і до протоколу.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився. 
У ході розмови поліцейські пояснили, що вони приїхали на виклик, який надійшов до служби «102», від жителів міста, які помітили підозрілий рух автомобіля (здійснив виїзд на тротуар). ОСОБА_1 не повідомляв, що транспортним засобом керував товариш його дочки.
Крім того, у присутності поліцейських ОСОБА_1 здійснював рух (здавав назад з проїзної частини на узбіччя), а виходячи з положень згаданої постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005, з моменту початку руху автомобіля правопорушення вважається закінченим.
Також у матеріалах справи наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №237949, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
У вказаній постанові зазначено, що 01 вересня 2023 року о 21 год. 45 хв. в м. Тульчині по вул. Анатолія Грубого водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб. 
Вказаною постановою також підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Доказів оскарження вказаної постанови матеріали справи не містять.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.
Факт перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечує.
Що стосується свідків, які, на думку ОСОБА_1 , підтвердили його позицію, то суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки вони є дружиною та дочкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то вони є зацікавленими особами.
Крім того, надані свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснення йдуть в розріз з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а тому правильно не взяті судом до уваги.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Зазначаючи про невручення всіх процесуальних документів, які повинні були складатися на місці вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не зазначає, які саме документи не були йому вручені. Від отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився.
Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.Б. Сало