УХВАЛА

01 травня 2024 року 
м. Київ

справа №520/30629/23
адміністративне провадження № К/990/14563/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Жука А.В., 
перевіривши касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Одеса) на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі №520/30629/23 за позовом ОСОБА_1  до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати письмову відповідь про результати розгляду його звернення від 15  вересня 2023  року.
Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання адміністративного позову розмірі 1073,60 грн та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3  840 грн, а всього - 4  913,60  грн. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 в позові відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2024 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненадання письмової відповіді про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 15 вересня 2023  року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати на судовий збір в загальній сумі 2684 грн та витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанцій в загальному розмірі 5120 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
16 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі №520/30629/23.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що учасники справи у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Зокрема, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Обставин, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, що підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої, четвертої статті 12 та частини четвертої статті 257 КАС України, немає.
Ураховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Проте жодних виняткових підстав, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не зазначило, а лише указало про пункт 4 частини другої статті 353 КАС України, з посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд відхиляє такі аргументи скаржника, що обґрунтовані доводами про встановлення обставин на підставі недопустимих доказів, яким Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) указало копію конверта, наданого позивачем на підтвердження своїх доводів, через їхню безпідставність.
Так, вирішуючи цей спір та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанцій виходив з того, що позивач неодноразово звертався до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявами та виконавчим листом, однак відповідей не отримував, оскільки листи поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» Водночас, отримавши останнє звернення 18 вересня 2023 року, відповідач у строки, визначені Законом України «Про звернення громадян», відповіді позивачу також не надав. Суд апеляційної інстанції зауважив, що навіть наявність інформації щодо завіряння відповіді на звернення Кваліфікованим електронним підписом, що, на думку відповідача, підтверджують факт того, що відповідь на звернення ОСОБА_1 від 15 вересня 2023 року була складена 17 жовтня 2023 року, не є належним та допустим доказом того, що зазначену відповідь було направлено позивачу саме в той самий день. Так, на спростування цих обставин, позивач надав фотокопію лицьової сторони конверта простого поштового відправлення (де відправником вказано Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а адресатом вказано ОСОБА_1 ) з відбитком штемпеля УКРПОШТА з датою « 25 жовтня 2023  року», і ці обставини відповідачем не спростовані. Отже, указаний документ свідчить про порушення відповідачем строку надання відповіді на звернення. Крім того, лише 01 листопада 2023 року, тобто вже після звернення з адміністративним позовом до суду, позивач ОСОБА_1 отримав лист від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповіддю на своє звернення від 15 вересня 2023 року.
Отож, цей спір вирішувався судами виходячи суто із оцінки доказів у справі, наданих під час його вирішення. Водночас у касаційній скарзі відсутні вмотивовані аргументи на спростування таких висновків судів, а доводи відповідача зводяться до неправильної оцінки судом апеляційної інстанції доказів у справі, що свідчить про їхню переоцінку.
Лише посилання у касаційній на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України не є достатнім для вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій категорії справ, а аргументи відповідача щодо недопустимості доказу обґрунтовані лише тим, що копія указаного конверта була надана лише під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, що не свідчить про недопустимість доказу, відповідно до приписів статті 74 КАС України
З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідач, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстав для перевірки інших доводів касаційної скарги немає.
Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Одеса) на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі №520/30629/23.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк   А.В. Жук