ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року	Львів	Справа № 140/29238/23 пров. № А/857/3845/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року (головуючий суддя  Лозовський О.А., м. Луцьк) у справі №140/29238/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
22.11.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, в якому просив: визнати протиправною відмову у зарахуванні пільгової вислуги років до його календарної вислуги років, яка дає право для призначення пенсії; зобов`язати зарахувати, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 11 років 03 місяці 16 днів, внести зміни до послужного списку та видати новий розрахунок. 
Позов обґрунтовує тим, що 29.08.2023 звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області з проханням здійснити перерахунок вислуги років, зарахувавши ОСОБА_1 вислугу в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, сформовану за періоди проходження служби в органах внутрішніх справ у загальній кількості 11 років 03 місяці 16 днів, що відповідає висновку Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справах №805/3923/18-а, №480/4241/18 щодо зарахування до календарної вислуги років вислугу в пільговому обчисленні були також підтримані Верховним Судом і в інших справах. Однак, листом від 05.09.2023 суб`єкт владних повноважень роз`яснив, що зарахування пільгової вислуги років в календарну для отримання працівником права на призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» чинним законодавством не передбачено.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції посилається на пункт 2 Постанови № 780, яким установлено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.  Проте, апелянт не згідний з таким трактуванням норми постанови, оскільки воно суперечить статті 58 Конституції України. Вказує, що на період звільнення з ОВС діяла інша методика призначення пенсії за вислугу років, яку просить застосувати і в даному випадку. Звертає увагу, що в Україні немає жодної особи, якій не було зараховано вислугу років в пільговому обчисленні до вислуги років для призначення пенсії та не призначено пенсії (при наявності заяви та вислуги років в пільговому обчисленні 20 років ) на період його звільнення з органів внутрішніх справ. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач з 09.04.2001 по 21.05.2007 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказом УМВС України у Волинській області від 17.05.2007 №48 о/с капітана міліції ОСОБА_1 , старшого дізнавача відділення дізнання Луцького міського відділу, звільнено з органів МВС України за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, з 21 травня 2007 року. Вислуга на день звільнення складає: календарна - 08 років 10 місяців 16 днів; у пільговому обчисленні - 11 років 03 місяці 15 днів, останнього прийому на службу в органах внутрішніх справ - 06 років 01 місяць 12 днів.
30.08.2023 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок вислуги років та зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні.
Листом від 05.09.2023 №3/3-143-П/лікв Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області повідомило позивача, що підстави для здійснення перерахунку вислуги років відповідно до Постанови №393 відсутні.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Правові засади організації та діяльності органів внутрішніх справ, статус працівника міліції, а також порядок проходження служби в органах внутрішніх справ визначено Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (чинний на момент звільнення позивача з органів внутрішніх справ), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 19.07.1991 №114.
Спеціальним законом, який регулював правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ на час звільнення ОСОБА_1 був Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ в редакції від 01.01.2007 (Закон України №2262-ХІІ в редакції від 01.01.2007).
Статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ в редакції від 01.01.2007 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393 в редакції від 07.02.2007 чинній на момент звільнення позивача (Постанова №393 в редакції від 07.02.2007).
Пунктом «б» частини першої статті 17 Закону України №2262-XII в редакції від 01.01.2007 визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно з статтею 17-1 Закону №2262 в редакції від 01.01.2007, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Постанови №393 в редакції від 07.02.2007, яка є спеціальною у спірних правовідносинах, зазначено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно з пунктом 2 Постанови №393 в редакції від 07.02.2007, до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально- виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (2262-12) додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Разом з тим, згідно до пункту 3 Постанови № 393 в редакції від 07.02.2007, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ на посадах дільничних, старших дільничних інспекторів міліції та працівників підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції (крім центрального апарату Міністерства внутрішніх справ); час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.
Таким чином, період проходження служби позивача на посаді дільничного інспектора міліції з 19.07.2001 по 17.01.2002, а також на посаді оперуповноваженого відділення боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів відділу карного розшуку з 17.01.2002 по 05.05.2006 управлінням МВС України у Волинській області було зараховано ОСОБА_1 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця як пільгове обчислення вислуги років, що є окремою правовою категорією.
В постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 викладена така правова позиція.
Разом з тим, Закон №2262-ХІ1 як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги).
При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Колегія суддів звертає увагу, що визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і становитиме календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанова №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів та практики Верховного Суду дає підстави колегії суддів вважати, що «стаж служби» та «вислуга років» не є тотожними за змістом правовими категоріями.
Разом з тим, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №2262, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту Інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12) пенсія за вислугу років призначається в розмірах: за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
Відповідно до частини третьою статті 43 Закону №2262 пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Постанови 393 передбачено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах конкретно визначені періоди, що пов`язані зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, що визначена у законодавчому порядку.
Аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку, що набуття права на пенсію визначає календарна вислуга років, а визначення розміру пенсії здійснюється за загальною вислугою років (пільгове обрахування), що являються двома різними категоріями.
Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 20.07.2011 №780, вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.
Таким чином, оскільки нормами спеціального законодавства врегульовано спірні правовідносини, зокрема Постановою №393 чітко визначено порядок обчислення років, призначення та виплати пенсії, зокрема особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ), апеляційний вважає, що законних підстав зарахувати пільговий період служби ОСОБА_1 в календарну вислугу років, яка дає право на призначення пенсії, ОСОБА_1 у Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області не має, що свідчить про правомірність дій відповідача.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.  
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі № 140/29238/23 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний