ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 травня 2024 року 	м.Дніпро	справа № 160/30166/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,    
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 160/30166/23 (суддя Ільков В.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0008833306 від 18.03.2020р.; 
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22798-0436-У від 26.07.2023р..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, суд визнав протиправними та скасував оскаржені позивачем рішення та податкову вимогу відповідача.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано, що під час перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 сприяє первинному формуванню схемного податкового кредиту через штучне збільшення суми ліміту СЕА підприємствам.
Отже, ФОП ОСОБА_1 отримував безповоротну фінансову допомогу від  підприємств. Відповідно видаткових та податкових накладних ФОП ОСОБА_1 здійснював оптову торгівлю товарами, в тому числі курятиною також контрагентам - неплатникам ПДВ. Відповідач вказує, що до перевірки не надано господарські договори укладені ФОП ОСОБА_1 з контрагентами-неплатниками ПДВ.
На розрахунковий рахунок платника податків надходили готівкові кошти, як   торгівельна виручка через ОСОБА_1 , за реалізацію товару, а саме: у 2017 році - 1362668,94 грн. у 2018 році - 74102,94 грн. Також, грошові кошти в сумі 299789,52 грн. які відображені в наданій оборотній відомості, як готівкові надходження від продажу курятини у 2018 році та задекларовані в Декларації про доходи та майновий стан у 2018 році, взагалі не надходили на розрахунковий рахунок платника податків, в зв`язку з чим неможливо з 'ясувати хто є платником коштів та за який товар.
За результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 отримав інший дохід, якій не пов`язаний із постачанням товарів в розмірі 2111355,3 грн., в тому числі: 2017 р. - 1417286,04 грн., 2018 р. - 694069,26 гривень. 
Фізична особа - підприємець має право включати до складу витрат суму товарів, які безпосередньо пов`язані з одержанням доходу протягом календарного (звітного) року на підставі документального підтвердження факту їх сплати.
ФОП ОСОБА_1 безпідставно завищено суму витрат відображених у додатку Ф2 до податкових декларацій 2017-2018 років в розмірі 1748059 грн., а саме: до складу витрат включено суми витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей (курятини), які не пов`язані з отриманням доходу.
Крім того, перевіркою встановлено також порушення:
- заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2017 року у сумі 283 грн.; 
- у встановлені терміни не були складені податкові накладні та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних на занижені податкові зобов`язання в загальній сумі 62465,65 гривень. 
Відповідач наполягає, що позивач за рахунок судових рішень намагається уникнути відповідальності щодо сплати податкового боргу.
Вважає, що оскаржені позивачем  податкові повідомлення-рішення, в тому числі і щодо нарахування штрафних санкцій, є правомірними, підстави для їх скасування відсутні. 
Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами. На думку позивача відсутні підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 12.12.2019 № 1620-п контролюючим органом була проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018року.
За результатами перевірки складено акт №4716/04-36-33-06/ НОМЕР_1 від 28.01.2020 року, в якому зроблено висновки про виявлені порушення:
-п.177.2, пп. 177.4.4, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 377991,27 грн., в тому числі: за 2017 рік - 254119,24грн., за 2018 рік -123872,03 грн.;
-п.1.2 п.161 прим.1 підр. 10 р. XX, ст.177 Податкового кодексу, в результаті чого донараховано військового збору за 2017- 2018 рр. в сумі 31499,27 грн. в тому числі: за 2017 рік - 21176,60 грн., за 2018 рік – 10322,67 грн.; 
-пункту 2 ч.1 ст.7 Закону № 2464 у результаті чого, з урахуванням вимог ч.5 ст. 8 Закону № 2464, визначено суму єдиного внеску 218098, 96 грн. в тому числі: за 2017 рік - 87573,84 грн., за 2018 рік – 130525,12 грн.;
-п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2017 року у сумі 283 грн.; 
-п.201.4, абз.4 п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого у встановлені терміни не були складені податкові накладні та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних на занижені податкові зобов`язання в загальній сумі 62465,65 грн., в тому числі: березень 2017 р. - 7631,85 грн., квітень 2017 - 1471 грн. січень 2018 - 2643,87 грн., лютий 2018 - 20842,11 грн., березень 2018 - 2341,56 грн., вересень 2018 - 10666,59 грн.,    жовтень 2018 - 16868,67 грн.; 
-абз.5 п. б ст.128 Господарського Кодексу України п. 44.1 п. 44.3 ст. 44 п. 177.10 ст. 177 ПКУ в частині не ведення книги обліку доходів та витрат за 2017 - 2018 року.
На підставі висновків, зроблених під час перевірки, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області прийняті наступні податкові повідомлення-рішення, а саме:
-№ 0008803306 від 18.03.2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплати фізичної особи за результатами річного декларування на суму 566986,91 грн;
-№ 0008813306 від 18.03.2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 47248,91 грн;
-№ 0008853306 від 18.03.2020 року штрафні санкції на суму 31232,83грн.;
-№0008843306 від 18.03.2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 353,75 гривень. 
Також була прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.03.2020 року №0008823306 по ЄСВ на суму 218098,96 грн та Рішення № 0008833306 від 18.03.2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України.
За результатами розгляду скарги прийнято рішення ДПС України №9375/6/99-00-08-05-01-06 від 13.03.2020 року, яким скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.
Позивач, не погодившись із податковими повідомленнями-рішення та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 18.03.2020 року, звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року, яке набрало законної сили, у справі №160/13130/20 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області  задоволено частково. Так, судом:
-визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 0008803306 від 18.03.2020 року, №0008813306 від 18.03.2020 року;
-визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області про сплату боргу (недоїмки)    №0008823306 від 18.03.2020 року.
Як встановив суд,  спірне рішення № 0008833306 від 18.03.2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, було отримане позивачем пізніше початку процедури оскарження податкових-повідомлень рішень та податкової вимоги, тому в судовому порядку не оскаржувалося, про що зазначено у рішенні суду від 15.02.2021 року у справі №160/13130/20. 
Рішення про застосування до позивача штрафних санкцій № 0008833306 від 18.03.2020 року було винесено відповідачем на підставі вимоги про сплату боргу №0008823306 від 18.03.2020р. на суму 218098 грн. 96 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
24.10.2023 року Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №73124901 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22798-0436-У від 26.07.2023р, виданої ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення з позивача на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області, коштів у розмірі 52179,75 гривень. 
У вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22798-0436-У від 26.07.2023р.  відповідачем зазначено, що вимога прийнята відповідно до ст.25 “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, даних інформаційної системи податкових органів, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або несвоєчасно нарахованого єдиного внеску №0008833306 від 18.03.2020 року. 
Позивач, вважаючи протиправними рішення №0008833306 від 18.03.2020 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22798-0436-У від 26.07.2023р, звернувся до суду з  позовом про їх скасування. 
Суд першої інстанції, з посиланням на обставини та висновки суду в рішенні у справі  №160/13130/20, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску, врегульовані Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами, а також підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 4 частини 2 статті 6 цього ж Закону).
Згідно частини 1 статті 8 Закону № 2464-VI, розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування,
Приписи частини 11 статті 8 Закону № 2464- VI визначають, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Абзацом 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сімї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Таким чином, можливо стверджувати, що розмір єдиного внеску обраховується, виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.
Частиною 2 статті 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, а частиною 8 цієї статті що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Як вже встановлено судом, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року, яке набрало законної сили, у справі №160/13130/20 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області    про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,  задоволено частково. 
Судом у наведеній справі визнано протиправними та скасовано: податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області                                     № 0008803306 від 18.03.2020 року, №0008813306 від 18.03.2020 року; податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області про сплату боргу (недоїмки)    №0008823306 від 18.03.2020 року.
При цьому, судом встановлено, що розмір єдиного внеску обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб. Зважаючи на те, що у ході перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області помилково було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 правил визначення чистого оподатковуваного доходу (прибутку), відсутні правові підстави для збільшення йому грошового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції у справі №160/13130/20, також зробив висновки, що скільки позивачем нарахування військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” проведено відповідно чинного законодавства, згідно даних щодо чистого оподатковуваного доходу, який відображено в Деклараціях про майновий стан і доходи за 2017, 2018 pоки, відсутні правові підстави для збільшення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору та єдиного соціального внеску. Викладене свідчить про правомірність скасування судом першої інстанції оскаржених податкових - рішень № 0008803306, №0008813306 від 18.03.2020 року та податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №0008823306 від 18.03.2020 року.
Оскаржене позивачем вже у даній справі рішення відповідача № 0008833306 від 18.03.2020 року було винесено на підставі  виставленої йому вимоги про сплату боргу №0008823306 від 18.03.2020р. на суму 218098 грн. 96 коп. з єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування, яку потім було скасовано судовим рішенням у справі №160/13130/20, яке набрало законної сили.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов правильних висновків про необхідність визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 0008833306 від 18.03.2020 року і задоволення в цій частині позовних вимог.
У вимозі про сплату богу (недоїмки) №Ф-22798-0436-У від 26.07.2023р.  відповідачем зазначено, що вимога прийнята відповідно до ст.25 “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, даних інформаційної системи податкових органів, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або несвоєчасно нарахованого єдиного внеску №0008833306 від 18.03.2020 року.
Відповідно, і оскаржена вимога про сплату боргу (недоїмки) від №Ф-22798-0436-У від 26.07.2023р. підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а отже позов має бути задоволений у повному обсязі. 
Колегія суддів звертає увагу, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі стосуються правомірності нарахування позивачу зобов`язань та штрафних санкцій податковими повідомленнями-рішеннями, яким вже надавалася оцінка при вирішенні спору у адміністративній справі №160/13130/20.
В межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції у даній справі.
Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись п.1ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області -  залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 160/30166/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак