ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 квітня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/13905/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 
 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року (головуючий суддя Дєєв М.В.)
 у справі №160/13905/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, звернувся 20.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , просив:
          - стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_3 до бюджету у сумі 545 739,83 грн.          
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року позов задоволено.
Стягнуто податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_3 до бюджету у сумі 545 739,83 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що станом на день вирішення спору доказів на підтвердження сплати податкового боргу чи оскарження його в судовому порядку до суду не надано, відтак дійшов висновку про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 545739,83грн.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка звернулася до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, яка зареєстрована Третім апеляційним адміністративним судом 15.01.2024.
 В обґрунтування апеляційної скарги відповідачка вказала, що вважає вимогу форми «Ф» від 23.03.2021 №72572-13 протиправною, оскільки відсутні докази її надсилання.
          Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.01.2024 року витребувано з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи  та зобов`язано протягом трьох днів з моменту отримання ухвали направити до суду апеляційної інстанції матеріали цієї адміністративної справи.
           01.02.2024 на адресу суду апеляційної інстанції разом із супровідним листом надійшла адміністративна справа №160/13905/23.
           Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 у справі №160/13905/23 залишена без руху та надано 10-ти денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.
26.02.2024 від скаржника ОСОБА_1 до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Також відповідачкою у справі ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення адміністративного позову у цій справі.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову в справі №160/13905/23.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 року клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року у справі №160/13905/23 - задоволено. 
Поновлено ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 в адміністративній справі №160/13905/23. 
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 в адміністративній справі №160/13905/23.
Зупинено дію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року у справі №160/13905/23 до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на зазначене судове рішення.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що згідно інформації з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків (центральний рівень), зміни щодо місця реєстрації ОСОБА_3 були внесені 19.11.2021 (Дніпропетровська область, м. Дніпро, про-д. Шаховий, буд.63). Тому податкові повідомлення-рішення від 12.11.2019 року №81986-5240-0461/1 та №81986-5240-0461, та від 23.04.2020 року №64917-5240-0461, а також податкова вимога від 23.03.2021 №72572-13 – направлені на попередню адресу, внесену до Державного реєстру фізичних осіб – платників податків, а саме: АДРЕСА_1 . Згідно п. 42.2 ст.42 ПКУ документи вважаються належним чином вручені. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , як платник податків фізична особа перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
В інтегрованих картках платника податків ОСОБА_2 обліковується податковий борг в сумі 545739,83 грн., а саме земельний податок з фізичних осіб:
- податкове повідомлення-рішення від 23.04.2020 року №64917-5240-0461 на суму 368150,93 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 12.11.2019 року №81986-5240-0461/1 на суму 60796,20 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 12.11.2019 року №81986-5240-0461 на суму 116792,70 грн.
Відповідачка у добровільному порядку не погашає вищевказаний податковий борг, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.
Підпункт 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або 1 суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку податку на додану, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України).
Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України).
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України).
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем (податковим органом) сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 23.03.2021 року №72572-13, яка була надіслана на адресу відповідачки ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення. 
Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно інформації з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків (центральний рівень), зміни щодо місця реєстрації ОСОБА_3 були внесені 19.11.2021 (Дніпропетровська область, м. Дніпро, про-д. Шаховий, буд.63). 
Зазначене дає підстави для висновку, що податковий орган обґрунтовано направив  податкові повідомлення-рішення від 12.11.2019 року №81986-5240-0461/1 та №81986-5240-0461, та від 23.04.2020 року №64917-5240-0461, а також податкову вимогу від 23.03.2021 №72572-13 – на попередню адресу відповідачки, що була внесена до Державного реєстру фізичних осіб – платників податків, а саме: АДРЕСА_1 . 
В силу п. 42.2 ст.42 ПКУ документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно інтегрованої картки податковий борг відповідачки не погашений, у зв`язку з чим нова вимога не надсилається.
Докази оскарження відповідачкою податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги матеріали справи не містять.
Відповідно до п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Законом України від 21.12.2016 № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» доповнено ПК України статтею 19-3 та викладено в новій редакції п.п.19.1.1 п.19.1 ст.19, якими визначено перелік функцій державний податкових інспекцій, а функції контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.
Згідно п. 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати податкового боргу чи оскарження його в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки податкового боргу в сумі 545739,83грн.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачкою не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.
Також слід відновити дію Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року, що була зупинена ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 року до розгляду апеляційної скарги у цій справі.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року – залишити без змін.
          Відновити дію Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року в адміністративній справі №160/13905/23.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 17.042024 2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
          В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.          
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова