СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року                          м. Харків                        Справа № 913/162/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Шутенко І.А.
за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.
за участю представників сторін:
позивача - Хлабистін Д.М.
відповідача - Странніков А.В.
розглянувши апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (611Л/1) на рішення господарського суду Луганської області від 15.02.2024 у справі № 913/162/22 (повний текст якого складено та підписано 19.02.2024 в приміщенні господарського суду Луганської області суддею Голенко І.)
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техекспрес-М», м. Лубни Полтавської області
про стягнення 1 718 072 грн 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техекспрес-М» про стягнення штрафних санкцій за договором від 25.10.2021 №ПР/П-21559/НЮ в сумі 1718072 грн 40 коп. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), з яких: 1242716 грн 40 коп. - пеня за період з 30.12.2021 по 30.06.2022,   475356 грн 00 коп. - штраф.
Заявник обґрунтовує позовні вимоги тим, що за умовами укладеного договору відповідач зобов`язався надати позивачу послуги з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не надав замовнику послуги у встановлений договором строк. У зв`язку з чим, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню та штраф на підставі п. 6.4. договору.
Господарський суд Луганської області рішенням від 03.04.2023 у справі № 913/162/22 позов задовольнив частково, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техекспрес-М» пеню у сумі 752156 грн 78 коп. за період з 30.12.2021 по 30.06.2022, штраф у сумі 287710 грн 13 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 15598 грн 00 коп. У задоволенні решти вимог відмовив.
Східний апеляційний господарський суд постановою від 24.08.2023 скасував рішення господарського суду Луганської області від 03.04.2023 у справі № 913/162/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Позовні вимоги задовольнив у повному обсязі. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техекспрес-М» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» пеню у сумі 1242716 грн 40 коп., штраф у сумі 475356 грн 00 коп., витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 25771 грн 09 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 15259 грн 62 коп.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 17.10.2023 скасував рішення господарського суду Луганської області від 03.04.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 у справі № 913/162/22, а справу №913/162/22 передав на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.
Рішенням господарського суду Луганської області від 15.02.2024 у справі № 913/162/22 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось АТ «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 15.02.2024 у справі № 913/162/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» у повному обсязі. Також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. 
Так, апелянт вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що сторони не передбачили такий спосіб комунікації як електронне листування, в тому числі щодо письмової рознарядки, оскільки він не відповідає змісту договору №ПР/П-21559/НЮ від 25.10.2021. 
Крім того, апелянт зазначає, що зміст пояснень свідка ОСОБА_1 дає змогу встановити обставини, які входять в предмет доказування, зокрема, встановити особу відправника електронного листа, вкладення до електронного листа, програмний продукт, за допомогою якого здійснювалось відправлення електронного листа та електронну адресу, з якої здійснювалось відправлення електронного листа, заява свідка ОСОБА_1 є належним доказом по справі. В зв`язку з чим, скріншот електронного листування щодо направлення 15.11.2021 рознарядки на електронну адресу відповідача слід оцінювати, на  думку апелянта, з урахуванням означеної заяви свідка, оскільки ці докази є нерозривно пов`язані між собою. Водночас, як зазначає апелянт, судом при оцінці означеного скріншоту та доказів в цілому, взагалі не була надана оцінка заяві свідка ОСОБА_1 , що свідчить про неповне з`ясування обставин та є порушенням ч. 5 ст. 236 ГПК України.
Також апелянт зазначає, що дії відповідача, який забрав снігоприбиральну машину СМ-2 в ремонт та приступив до робіт без жодних нарікань до позивача щодо невиконання останнім умов договору по направленню рознарядки, а згодом у суді почав стверджувати про неотримання рознарядки, суперечить його попередній поведінці і є недобросовісною. Така суперечлива поведінка відповідача для позивача стала неочікуваною та дає підстави стверджувати про її недобросовісність в контексті доктрини venire contra factum proprium, адже відповідач здійснюючи приймання та розпочинаючи ремонт снігоприбиральної машини СМ-2 фактично здійснив комплекс заходів, направлених на виконання умов договору, підтвердивши цим свої зобов`язання по договору позивачу, у тому числі і строк його виконання (не пізніше 29.12.2021). Означене, на думку апелянта, позбавляє відповідача права посилатись на неотримання ним рознарядки, оскільки це суперечитиме його попередній поведінці.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (611Л/1) на рішення господарського суду Луганської області від 15.02.2024 у справі № 913/162/22 та призначено справу до розгляду на 30.04.2024.

29.03.2024 від представника ТОВ «Техекспрес-М» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу позивача у справі № 913/162/22 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегією суддів у судовому засіданні 30.04.2024 оголошено протокольну ухвалу про перерву у розгляді справи до 04.06.2024.

09.05.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відтворення технічного запису судового засідання,  в якому він просив повністю відтворити технічний аудіо запис судових засідань, які проводились 22.02.2023 та 03.04.2023 господарським судом Луганської області у справі № 913/162/22.
В обґрунтування зазначеного клопотання заявник посилався на те, що 22.02.2023 та 03.04.2023 відбулися судові засідання у суді першої інстанції під час яких суд з`ясовував факт надсилання рознарядки з електронної адреси позивача на електронну адресу відповідача. Як зазначає представник відповідача, позивач, відповідаючи на одне із уточнюючих запитань суду, повідомив, що наданий разом із позовною заявою електронний лист насправді був пересланий представнику позивача зіншої електронної адреси.
Розглянувши вказане клопотання колегія суддів вирішила відмовити у його задоволенні, оскільки, як вказував позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції так і у апеляційній скарзі, інші електронні адреси не використовувались.

09.05.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він зазначив, що електронна пошта tehexpress-m@ukr.net належить ТОВ "Техекспрес-М", проте матеріали справи не містять доказів направлення на дану електронну пошту рознарядки з накладенням ЕЦП та доказів отримання такої рознарядки.
Крім того, зазначив, що неможливо побачити зміст вкладення в електронний лист, як і неможливо зрозуміти, чи дійсно лист був відправлений чи просто вписана адреса електронної пошти відповідача. Те, що в роздруківці нібито електронного листування зазначено електронну пошту відповідача, не означає, що електронний лист дійсно було відправлено.
Також відповідач зазначив, що підставою для надання послуг є договір, а тому відповідач, отримавши снігоприбиральну машину, почав її відновлювати, приймаючи на себе відповідні ризики та розуміючи, що рознарядка в будь-якому випадку рано чи пізно буде надана. Про рознарядку ніхто не згадував та не запитував навіть під час повернення снігоприбиральної машини з ремонту в 2022 році.
Також відповідач зазначив, що сторони в п. 4.1. договору домовилися про надсилання письмової рознарядки і на цьому акцентував увагу Верховний Суд, коли скасовував рішення Східного апеляційного господарського суду та направляв справу на новий розгляд в суд першої інстанції. Тому, основоположним та вирішальним для цього спору є факт невиконання позивачем умов договору щодо обов`язку надсилання письмової рознарядки відповідачу.
22.05.2024 від представника апелянта надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він зазначив, що рознарядка направлялась за допомогою програмного забезпечення Lotus Notes, який залізниця використовує відповідно до наданих компанією IBM безстрокових ліцензій (копії ліцензій по Придніпровській залізниці додаються). Програмне забезпечення Lotus Notes використовується згідно з наказом №260- Ц від 22 травня 2002р. «Про затвердження правил пересилки інформації незахищеними засобами електронної пошти» (копія наказу додається). Адреса, з якої направлялась рознарядка Відповідачу - ТехОтдел П_ПЧ-7/ПЧ-7/ П/DNEPR/UKRZAL (p.pch7tehotdel@dp.uz.gov.ua). З адреси ТехОтдел П_ПЧ-7/ПЧ-7/П/DNEPR/UKRZAL (p.pch7tehotdel@dp.uz.gov.ua) є можливість направляти електронні листи зовнішнім адресатам.

Щодо розумності строку розгляду справи судова колегія зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи сторони, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам та розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2021 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі начальника структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техекспрес-М» (далі - виконавець, відповідач) укладено договір №ПР/п-21559/НЮ, за умовами якого виконавець зобов`язується на власний ризик, своїми силами, засобами та матеріалами надати послуги з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2, згідно з обсягом послуг з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 (Додаток №1) та переліком послуг з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 (Додаток №2), а замовник - прийняти та оплатити їх на умовах даного договору.
Згідно з п.3.1 договору, вартість послуг по цьому договору визначається на підставі калькуляцій на надання послуг з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 (з розшифруванням матеріальних витрат та витрат на оплату праці), яка є невід`ємною частиною даного договору (Додаток №3) та складає 6790800 грн.
За умовами п.4.1 договору строк надання послуг з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 становить не більше 90 календарних днів від дня направлення замовником письмової рознарядки, а у випадку направлення письмової рознарядки замовником після 29.09.2021 року, строк надання послуг - не пізніше 29.12.2021 року.
Доставка снігоприбиральної машини СМ-2 до місця надання послуг та відправка снігоприбиральної машини СМ-2 після наданих послуг з ремонту здійснюється виконавцем власними силами та за його рахунок (п.4.2 договору).
Відповідно до п.4.3 договору передача виконавцю снігоприбиральної машини СМ-2 в ремонт проводиться після отримання письмової рознарядки від замовника про готовність до початку надання послуг з ремонту.
Згідно з п. 4.4 договору надання послуг проводиться протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності замовника до отримання послуг. Зі сторони замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту замовника щонайменше двома такими уповноваженими особами: директор (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця»; перший заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця»; заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», згідно з розподілом обов`язків; головний інженер (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Сторони в п.4.8 договору визначили, що про передачу снігоприбиральної машини СМ-2 в ремонт уповноваженими представниками сторін підписується акт приймання-передачі в ремонт.
Послуги з ремонту надаються на території виконавця за адресою: 61007, м. Харків, просп. Московський, 275 (п.4.9 договору).
Відповідно до п.5.3 договору виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором.
Згідно з п. 6.4 договору за порушення строків надання послуг виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів виконавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості та замовник має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір, попередивши виконавця у письмовій формі за 10 днів до дати розірвання.
У п. 13.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і дії до 31.12.2021.
Розділ 15 договору «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» містить такі реквізити:
-ТОВ «Техексперс-М»: ЄДРПОУ 39107466, юридична адреса: 93406, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-кт Центральний, б. 23, оф. 213, тел. 0506801571, електронна адреса для листування е-mail:tehexpress-m@ukr.net;
-АТ «Українська залізниця»: Україна, 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5а, код в ЄДРПОУ 40075815, отримувач робіт: Структурний підрозділ «Павлоградська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», ч.н. 305. 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Залізнична, 1а.
Сторони підписали та скріпили печатками підприємств договір № ПР/п-21559/НЮ від 25.10.2021.
Договір № ПР/п-21559/НЮ від 25.10.2021 має 4 додатки, які є невід`ємними його частинами: 1)Додаток №1 - Обсяг послуг з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2, яким сторони визначили, що відповідач повинен надати послуги з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 на суму 5659000 грн, у тому числі ПДВ 1131800 грн, а всього на суму     6790800 грн.; 2)Додаток № 2 - Перелік послуг з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2; 3)Додаток № 3 - Калькуляція з розшифровкою по статтям витрат на надання послуг з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2; 4)Додаток № 4 - Акт приймання-передачі зворотних матеріалів.
Відповідач гарантував виконання ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 у строк, передбачений п.4.1 договору - не пізніше 29.12.2021 (лист від 28.10.2021 №28/10-001, адресованому начальнику структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» РФ Придніпровська залізниця»).
Сторони договору 08.11.2021 підписали акт прийому-передачі № 703, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у ремонт снігоприбиральну машину СМ-2.
10.11.2021, як зазначає позивач у наданій заяві свідка, головний механік Структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Мартиненко С.І. за допомогою програмного продукту LotusNotes, до складу якого, зокрема, входить система електронної пошти, з електронної адреси ТехОтдел П_ПЧ-7/ПЧ-7/П/DNEPR/UKRZAL на електронну адресу ТОВ «Техекспрес-М»: tehexpress-m@ukr.net направив електронний лист з темою «Рознарядка від 10.11.2021 № НГ/НЗІ-3-3/388» та вкладеним файлом формату jpg «Рознарядка № НГ/НЗІ-3-3/388 від 10.11.2021», який є скан копією оригіналу підписаної письмової рознарядки від 10.11.2021 № НГ/НЗІ-3-3/388.
На підтвердження цього в матеріалах справи наявний скріншот з програмного продукту LotusNotes.
Згідно змісту рознарядки № НГ/НЗІ-3-3/388 від 10.11.2021, яка міститься в матеріалах справи, і яка є дозволом на надання послуг, вбачається, що позивач пропонує надати послуги з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2, та встановлює строк виконання робіт - не більше 60 календарних днів з дня підписання акту приймання-передачі в ремонт, але не пізніше 30.12.2021, якщо акт приймання-передачі в ремонт підписаний після 01.11.2021.
Відповідно до наданих скріншотів з електронної пошти позивача, рознарядку направлено на електронну адресу відповідача двічі 10.11.2021 та 15.11.2021.
Позивач направив відповідачу претензію №1386 від 29.12.2021, у якій повідомив, що після отримання відповідачем рознарядки станом на 30.12.2021 послуги з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2   не надані.
14.02.2022 позивач ще раз направив претензію № 129 від 07.02.2022, в якій просив відповідача сплатити пеню та штраф відповідно до умов п.6.4 договору, у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язання з надання послуг ремонту снігоприбиральної машини.
У листі №269 від 14.04.2022 позивач вказав, що ремонт снігоприбиральної машини СМ-2 за договором від 25.10.2021 №ПР/П-21559/НЮ   не наданий та станом на 24.02.2022 порушення термінів надання послуг становить 56 днів і нараховує пеню та штраф.
Відповідач у відповіді № 20/04-001 від 20.04.2022 на лист повідомив позивача, що не погоджується з нарахованими пенею та штрафом за затримку виконання ремонту СМ-2 у зв`язку з додатковим обсягом ремонту, які не були обумовлені укладеним договором, і після закінчення бойових дій у м. Харків повідомить про дату та час приймання снігоприбиральної машини СМ-2   з ремонту.
ТОВ «ТЕК Сервіс Голд» по залізничній накладній №43855881 перевезло   снігоприбиральну машину СМ-2 з м. Харкова до м. Полтави для ремонту, де вона знаходилась за адресою: вул. Гайового, буд.30, що підтверджується листом ТОВ «Техекспрес-М» №16/12-00 від 16.12.2022.
30.12.2022, під час вирішення цього спору у суді першої інстанції, сторони підписали акт здачі-приймання наданих послуг, за яким послуги з ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 на суму 4110144,72 грн. прийняті позивачем без зауважень.   
Позивач, звертаючись з цим позовом до суду, просив стягнути з відповідача за договором від 25.10.2021 №ПР/П-21559/НЮ пеню у сумі 1242716,40 грн   за період з 30.12.2021 по 30.06.2022 та штраф за прострочення надання послуг ремонту снігоприбиральної машини СМ-2 понад 30 днів в розмірі 475356,00 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).
Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на ненаправлення рознарядки для початку виконання робіт за договором, а тому вважає відсутнім факт порушення строків для виконання вказаних робіт. Крім цього, відповідач, посилаючись на введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану та проведення у місці виконання робіт (м. Харків) бойових дій, просить зменшити розмір штрафних санкцій.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, колегія суддів виходить з наступного.
Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).
Дослідивши договір від 25.10.2021 №ПР/П-21559/НЮ, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.
Відповідно до   ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Колегією суддів на підставі наявних доказів у справі встановлено факт укладання між позивачем та відповідачем договору від 25.10.2021 №ПР/П-21559/НЮ, а також факт виконання відповідачем ремонтних робіт (акт здачі-приймання наданих послуг від 30.12.2022).
Предметом розгляду у цьому спорі є стягнення штрафу та пені за порушення строків виконання робіт з ремонту відповідачем.
У п. 6.4 договору сторони передбачили нарахування пені та штрафу за порушення строків надання послуг.
Сторони у п. 4.1 договору узгодили строк надання послуг, який обчислюється від дня відправлення відповідачу рознарядки у письмовій формі, яка є дозволом про надання послуг з ремонту снігоприбиральної машини та підтвердженням готовності замовника до отримання послуг.
В матеріалах справи відсутні докази направлення письмової рознарядки за юридичною адресою відповідача, яка визначена у розділі 15 договору.
Також відповідач заперечує факт отримання письмової рознарядки електронною поштою.
В цьому аспекті колегія суддів зазначає, що для надання електронному листуванню юридичної сили (сили доказу) необхідним є погодження сторонами договору порядку електронного документообігу з вказівкою відповідних адрес та переліку осіб, уповноважених вести зазначене листування. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18.
Проаналізувавши умови договору, колегія суддів дійшла висновку про те, що сторони не передбачили такий спосіб комунікації як електронне листування, в т. ч. щодо письмової рознарядки (п. 4.4. договору), а також у разі надсилання на електронну адресу сторін документів у формі сканкопії, сторони не передбачили чи має це здійснюватися з засвідченням електронним підписом/кваліфікованим електронним підписом чи без такого засвідчення тощо.
Доводи позивача про те, що договір не містить порядку та застережень щодо надсилання письмової рознарядки, а отже вона може бути надіслана у будь-який спосіб, у тому числі шляхом надсилання її скан-копії на електронну адресу, суд відхиляє, оскільки розділ 15 договору не містить офіційної електронної пошти позивача, з якої можливо встановити відправника. Крім того, сторони не передбачили у договорі можливості використання програмного продукту LotusNotes та електронної пошти «ТехОтдел П_ПЧ-7/ПЧ-7/П/DNEPR/UKRZAL», що зазначено у заяві свідка ОСОБА_1 , у разі надсилання документів електронною поштою.
Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Позивач посилається на скріншот з програмного продукту LotusNotes як доказ направлення відповідачу електронною поштою письмової рознарядки.
Позивач зазначає, що 10.11.2021 (15.11.2021 повторно) на електронну пошту відповідача tehexpress-m@ukr.net був направлений лист з темою «Рознарядка від 10.11.2021 № НГ/НЗІ-3-3/388» та вкладеним файлом формату jpg «Рознарядка № НГ/НЗІ-3-3/388 від 10.11.2021».
Проаналізувавши наданий позивачем доказ, колегія суддів дійшла висновку про те, що з наданого скріншоту неможливо встановити відправника листа за темою «Рознарядка від 10.11.2021 № НГ/НЗІ-3-3/388» з урахуванням викладених вище доводів. Аналогічно неможливо встановити офіційну електронну адресу, за якою можливо ідентифікувати автора такого листування, а також неможливо встановити зміст документу, який був вкладений в електронне листування.
З урахуванням викладеного, скріншот з екрану монітору комп`ютера не є належним доказом відправлення позивачем письмової рознарядки.
Тому доводи позивача в цій частині колегією суддів відхиляються.
Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.
В матеріалах справи міститься скан копія рознарядки від 10.11.2021 № НГ/НЗІ-3-3/388, яка є електронною копією письмового документа.
При цьому, письмова рознарядка, що направляється електронною поштою, не є електронним документом у розумінні статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», адже не має його ознак і тому питання про застосування електронного підпису при їх оформленні та направленні не постає.
Водночас, згідно зі ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Учасники справи мають право подавати письмові докази у вигляді документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.
Разом з тим, п. 4 цієї статті передбачає, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги"   кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
Як вбачається з матеріалів справи, скан копія письмової рознарядки від 10.11.2021 № НГ/НЗІ-3-3/388 під час відправлення електронною поштою не містить доказів накладення кваліфікованого електронного підпису, хоча з наведених вище положень діючого законодавства в контексті цієї справи така електронна копія письмової рознарядки має бути завірена належним чином шляхом накладення електронного підпису/кваліфікованого електронного підпису саме як електронної копії. У такому випадку зміст відправленого документу буде захищений від внесення правок та викривлення, а також мати юридичну силу для сторін договору як належного та допустимого доказу.
З урахуванням викладеного вище, в матеріалах справи відсутні належні докази відправлення відповідачу рознарядки від 10.11.2021 № НГ/НЗІ-3-3/388, яка є підставою для початку перебігу строку надання послуг з ремонту (пункт 4.1 договору). У зв`язку з цим колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування п. 6.4 договору та нарахування штрафних санкцій відповідачу.   
Доводи позивача про те, що з акту приймання-передачі від 20.04.2022 № 703 та листа ТОВ «Техекспрес-М» від 20.04.2022 № 20/04-001 вбачається, що відповідач отримав в ремонт снігоприбиральну машину СМ-2 та виконував роботи, що свідчить про початок виконання свого зобов`язання за договором, колегія суддів відхиляє, оскільки факт отримання снігоприбиральної машини СМ-2 без рознарядки є порушенням умов договору. Цей акт лише підтверджує передання техніки в ремонт, але це не підтверджує отримання такої рознарядки відповідачем, і, відповідно, не скасовує факт відсутності надсилання відповідачу рознарядки.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо тверджень апелянта колегія суддів зазначає, що визначальним у спорі є факт досягнення домовленостей між сторонами договору про надання позивачем виключно письмової рознарядки, яка в силу п. 4.3. договору мала б бути надана до фактичного передання снігоприбиральної машини відповідачу, а тому факт відсутності направлення письмової рознарядки є підставою для відмови у позові.
В зв`язку із цим, покази свідка ОСОБА_1 лише підтверджують факт того, що позивач, всупереч укладеному Договору, без будь-яких правових підстав, самостійно вирішив не надсилати письмову рознарядку відповідачу.
Щодо доводів апелянта про недобросовісність відповідача колегія суддів зазначає, що саме на позивача (п. 4.3.) було покладено первинний обов`язок надіслати письмову рознарядку на адресу відповідача до передання снігоприбиральної машини відповідачу і саме позивач не зробив цього, а тому відповідач не має нести юридичної відповідальності.
Таким чином, за результатами апеляційного перегляду судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями   269,   270,   275,   276,   281,   282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (611Л/1) на рішення господарського суду Луганської області від 15.02.2024 у справі № 913/162/22 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Луганської області від 15.02.2024 у справі № 913/162/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний тест постанови апеляційного суду складено 07.06.2024.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко