П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  292/275/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лотуга В.Ф.  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
05 червня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Мойсюка М.І  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Червоноармійського районного суду Житомирської області з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.
Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19 березня 2024 року адміністративний позов повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та ухвалити постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
З урахуванням вимог ст. 311, ч. 2 ст. 312, КАС України, апеляційний суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №724405 від 04.02.2024.
При цьому, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом лише 05.03.2024, тобто з пропуском встановленого строку.
Ухвалою суду від 07 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску цього строку.
У поданій 15 березня 2024 року представником заяві про поновлення строку для оскарження постанови від 04.02.2024 зазначено, що з 04.02.2024 по 10.02.2024, з 11.02.2024 по 18.02.2024 та з 18.02.2024 по 26.02.2024 позивач мав проблеми зі здоров"ям та перебував на амбулаторному лікуванні. Лише 26.02.2024 між ним та позивачем укладено договір про надання правової допомоги, а тому просив рахувати 10 денний строк подання позовної заяви саме з 26.02.2024. 
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки причини наведені позивачем в заявах про поновлення строків не є поважними.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За правилами статей 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.
Строк звернення до адміністративного суду врегульований статтею 122 КАС України.
Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
З матеріалів справи встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 винесена 04.02.2024. Позивач оскаржив дану постанову до суду лише 05.03.2024, тобто з пропуском встановленого строку.
Відносно доводів позивача про поважність пропуску строку звернення до суду у зв"язку з хворобою та перебуванням на амбулаторному лікуванні, судом встановлено, що згідно довідки №26 від 26.02.2024, виданої лікарем ОСОБА_2 "Амбулаторія загальної практики сімейної медицини" Курненської сільської ради, ОСОБА_1 хворів і знаходився на амбулаторному лікуванні з 04.02.2024 по 10.02.2024 - ГРВЗ; з 11.02.2024 по 18.02.2024 - ларинготрахеіт; з 18.02.2024 по 26.02.2024 - гострий бронхіт.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №640/20314/20 (постанова від 02.12.2021) досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.
Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Згідно оскаржуваної постанови вбачається, що 04.02.2024 о 21 год. 36 хв. позивач знаходився за кермом автомобіля на 196 км автодороги Київ-Чоп поблизу с. Улашанівка Пулинського району, у той час, як проживає в с. Великий Луг.
Також судом враховано, що у справі № 292/226/24, яка розглядалась в Червоноармійському районному суді Житомирської області щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, 21.02.2024 він особисто подав заяву до районного суду про ознайомлення із матеріалами справи і цього ж дня з ними ознайомився. Захист інтересів ОСОБА_1 у справі № 292/226/24 здійснював також адвокат Баладига С.П. згідно укладеного договору від 26.02.2024.
Суд вірно відмітив, що незважаючи на наявні у ОСОБА_1 хвороби та знаходження на амбулаторному лікуванні починаючи з 04.02.2024 по 26.02.2024, це не заважало позивачу 04.02.2024 о 21 год. 36 хв. залишити місце проживання та знаходитись на автодорозі поблизу іншого села, а 21.02.2024 відвідати Червоноармійський районний суд та ознайомитись із матеріалами справи № 292/226/24, та 26.02.2024 в м. Києві укласти договір про надання правничої допомоги № 432 із адвокатом Баладигою С.П.
Окрім того, досліджуючи надану позивачем довідку №26 від 26.02.2024 вбачається, що вона не відповідає вимогам встановленого зразка та порядку видачі, визначених Порядком формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.06.2021 №1066. Відтак, не може бути належним доказом перебування позивача на лікарняному.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що довідка №26 від 26.02.2024 про хворобу та амбулаторне лікування позивача, не може бути належним доказом для підтвердження доводів позивача без інших належних та допустимих доказів. 
Таким чином, зазначені обставини не свідчать про неможливість оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення від 04.02.2024 у визначений законом десятиденний строк.
Інших причин поважності пропуску строку звернення до суду не наведено та доказів на підтвердження таких обставин не надано.
Стаття 9 КАС України визначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ст. 72 КАС України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції двічі було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу можливість довести, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин. Судом надано оцінку всім поданим позивачем доказам, на підставі яких встановлено, що позивач звернувся до суду з порушенням строку звернення, встановленого ст. 122 КАС України.
Таким чином, зважаючи що судом першої інстанції не було встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку, судом обгрунтовано застосовано вимоги частини 2 статті 123 КАС України, та повернуто позову заяву позивачу.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам сторін. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Щодо інших доводів скаржника, зазначений у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвала  Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мойсюк М.І    Граб Л.С.