УХВАЛА 
 
05 червня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 336/8474/21
 
провадження № 61-7515ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її                                      представником - адвокатом Клєц Тетяною Сергіївною, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                               ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення.
 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2021 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя          від 15 лютого 2022 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено.
Припинено ОСОБА_2 право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Виселено ОСОБА_2 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2021 року задоволено.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня                 2021 року скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
 
У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада                         2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду                         від 24 квітня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.
У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 кв. м, житловою площею 37,6 кв. м.
У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 кв. м, житловою площею 37,6 кв. м.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У травні 2024 рокудо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її                                      представником - адвокатом Клєц Т. С., на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору                  у встановленому порядку і розмірі.
 
Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату ОСОБА_1 судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 8 032,70 грн.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним та зустрічним позовами) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову                                     та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270 грн.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                           «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача,                        в якому просила суд припинити ОСОБА_2 право користування квартирою                     АДРЕСА_1 шляхом виселення його зі вказаного житлового приміщення.
 
При поданні первісного позову за вимогу немайнового характеру судовий збір мав бути сплачений у розмірі 908 грн (2 270 грн * 0,4 = 908 грн).
 
У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
 
Підпунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі                          № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном                  і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення                  майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
 
Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»               (у редакції, чинній на час звернення до суду із зустрічним позовом) визначено, що             за подання до суду позовної заяви фізичною особою або фізичною                                особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12 405 грн).
 
Судовий збір за вимогу про визнання права власності на квартиру визначається                  з урахуванням вартості спірного майна.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
 
Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів.
 
У разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів,                 то у випадку незгоди заявника з таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (пункт 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10).
 
Ураховуючи, що зі змісту поданої касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень неможливо встановити ціну позову станом на день звернення до суду із вимогою майнового характеру за зустрічним позовом (щодо визнання права власності                        на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ), заявник зобов`язана самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору щодо вимоги майнового характеру за зустрічним позовом з наданням відповідних доказів.
 
Отже, заявнику необхідно самостійно визначити і доплатити судовий збір за подання касаційної скарги з урахуванням усіх вимог майнового та немайнового характеру за зустрічним та первісним позовами.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                           «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви                    і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ,              що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її                                      представником - адвокатом Клєц Тетяною Сергіївною, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Р. А. Лідовець