УХВАЛА
09 травня 2024 року
м. Київ
справа № 757/31041/15-ц
провадження № 61-5966ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом 
ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» житлової-експлуатаційної дільниці «Печерська брама» про визнання права користування житлом та за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про визнання права постійного користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ :
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва 
від 18 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ним право користування житловим приміщенням. У задоволенні решти позову відмовлено. 
Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року вищезазначене рішення скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.
23 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року, у якій просив його скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Щодо строків касаційного оскарження
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 
20 березня 2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови, повний текст оскаржуваної постанови було складено 22 березня 2024 року та отримано ОСОБА_1 25 березня 2024 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення 
(частина друга статті 390 ЦПК України).
Тридцятиденний строк для подання касаційної скарги обраховується з дати складення повного тексту відповідної постанови та спливає 22 квітня 2024 року. Зважаючи на те, що касаційну скаргу подано в розумний строк після отримання оскаржуваної постанови 25 березня 2024 року та її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 березня 2024 року, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню. 
Щодо підстав касаційного оскарження
Відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено  підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Заявник просить скасувати оскаржуване рішення, узагальнено посилається на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах та згадує прецеденти ЄСПЛ, однак у порушення вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначає підстави касаційного оскарження.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що чітке зазначення заявником підстав для касаційного оскарження та їх відповідне обґрунтування є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого судового розгляду касаційної скарги.
Отже, для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підстави касаційного оскарження постанови апеляційного суду у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав та навести відповідне мотивування. 
Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне мотивування кожної з них (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо).
Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                    О. В. Білоконь