Справа № 128/200/24 
Провадження № 33/801/464/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач: Медвецький С. К.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року                                                                                         м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянув апеляційну скаргу адвоката Бєрєснєва І. Р. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 05 січня 2024 року о 09:43 год по вул. Любенка, 84 в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, він керував автомобілем марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Бєрєснєв І. Р., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
судом першої інстанції не досліджено докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення;
ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду під тиском працівників поліції;
наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним (перервними), тому є неналежним та недопустимим доказом по справі.
сам по собі протокол не є достатнім доказом наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
23 травня 2024 року адвокат Бєрєснєв І. Р. подав клопотання про відкладення справи, мотивоване тим, що він з 20 травня 2024 року по 27 травня 2024 року перебуває на лікарняному.
Разом з тим, адвокат Бєрєснєв І. Р. доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надав. 
За таких обставин, заявлене клопотання є безпідставним, оскільки указані адвокатом обставини документально не підтверджені.
ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та причини неявки суду не повідомив. 
Частиною другою статті 268 КУпАП встановлено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не є обов`язковою. 
Відповідно до частини шостої статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Згідно глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року по справі №11-250сап21.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Отже ОСОБА_1 та його представнику – адвокату Бєрєснєву І. Р. була забезпечена можливість участі у судовому засіданні, однак вони скористалися своїми правами на власний розсуд.
Ураховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені статтею 294 КУпАП, зважаючи на те, що причини неявки адвоката, з урахуванням обставин справи, суд розцінює як неповажні, тому підстав для відкладення розгляду справи, апеляційний суд не вбачає та дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка подала апеляційну скаргу та її адвоката.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Частиною сьомою статті 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Установлено, що 05 січня 2024 року о 09:43 год по вул. Любенка, 84 в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. 
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом – Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи слідує, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки зафіксована інспектором ОСОБА_3 , відповідно до положень статті 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.
DVD диск з відеозаписом є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом досліджено DVD диск з відеозаписом.
З наданого працівниками поліції відеозапису слідує, що під час спілкування працівників поліції з водієм, в останнього були виявлені типові зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції. 
Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, судам слід урахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Отже дії працівників поліції відповідають вимогам статті 266 КУпАП.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки наявне в матеріалах справи направлення на медичний огляд ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я указує на те, що останньому дійсно пропонувалося пройти медичний огляд на стан сп`яніння у КНП «Соціотерапія». 
Ба більше, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо застосування до ОСОБА_1 неправомірного тиску з боку працівників поліції та їх протиправність дій під час зупинки транспортного засобу.
Відповідно до положень пунктів 1, 3 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду не надано. 
З оглянутого відеозапису слідує, що ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, чи незгоди з їх діями не виказував, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав.
ОСОБА_1 в установленому Законом порядку дії працівників поліції не оскаржував та протиправність дій працівників поліції не довів.
Доводи адвоката Бєрєснєва І. Р. про те, що відеозапис не безперервний не заслуговують на увагу, оскільки відеозаписом зафіксовані всі необхідні складові для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Інші обставини на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, які висновків суду першої інстанції не спростовують.
Наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.
Ураховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини першої статті 130 КУпАП.
Отже постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Бєрєснєва І. Р. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                           Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ