ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/15253/23                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 квітня 2024 року                                                                          м. Київ
          
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
          головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
          суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
 
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
-  визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення розрахунку, нарахування та виплати позивачу індексації-різниці за період з 01.03.2018 по ухвалення рішення із розрахунку 4080,90 грн щомісячно, у відповідності до п. 104-109 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від  23.03.2023 та ухвалі від  30.03.2023 у справі № 400/3826/21 щодо буквального тлумачення абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 № 1078;
-  зобов`язати відповідача провести розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по день ухвалення рішення суду із розрахунку 4080,90 грн щомісячно, у відповідності до п.104-109 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від  23.03.2023 та ухвалі від  30.03.2023 у справі № 400/3826/21 щодо буквального тлумачення абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 № 1078, у тому числі шляхом встановлення розміру підвищення доходу позивача в березні 2018 року (без урахування складових разового характеру) як різниці між сумою грошового забезпечення, виплаченого за березень 2018 року та сумою грошового забезпечення, виплаченого за лютий 2018 року на підставі наказів командира Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено карткою особового рахунку позивача за 2018 рік.
В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що відповідачем в порушення норм абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» не виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 у фіксованій величині 4080,90 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 р. позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населеній» затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 31.12.2022.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003              № 1078.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення змінити, резолютивну частину викласти в такій редакції:
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення розрахунку, нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по день ухвалення рішення суду із розрахунку 4080 гривень 90 копійок щомісячно, у відповідності до пунктів 104 - 109 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2023 та ухвали від 30.03.2023 у справі № 400/3826/21 щодо буквального тлумачення абзаців 3 - 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по день ухвалення рішення суду із розрахунку 4080 гривень 90 копійок щомісячно, у відповідності до пунктів 104 - 109 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2023 та ухвали від 30.03.2023 у справі № 400/3826/21 щодо буквального тлумачення абзаців 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у тому числі шляхом встановлення розміру підвищення доходу ОСОБА_2 в березні 2018 року (без урахування складових разового характеру) як різниці між сумою грошового забезпечення, виплаченого за березень 2018 року та сумою грошового забезпечення, виплаченого за лютий 2018 року на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено карткою особового рахунку ОСОБА_1 за 2018 рік.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 24.04.2024.
14.03.2024, під № 9994 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 28.11.2016 по теперішній час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач, через свого представника, звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому, в тому числі просив провести розрахунок, нарахувати та виплатити індексацію різницю за період з 01.03.2018.
Проте, відповіді від відповідача позивач не отримав, чим на його думку відмовив у нарахуванні індексації-різниці.
Наведене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що як видно з довідки про нарахування та виплату індексації від  06.07.2023 № 4740, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за спірний період та не вирішував питання щодо наявності у позивача права не цей вид індексації за спірний період. За таких обставин, у випадку, який розглядається, відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає саме у невирішенні питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці, а тому заявлену позовну вимогу і цій частині належить задовольнити частково у такий спосіб: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населеній» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 по 31.12.2022; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 № 1078.
Водночас, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог помилковими та необґрунтованими, позаяк:
-          рішення суду від 27 грудня 2023 року у справі № 620/15253/23 підлягає зміні, оскільки суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, недосконало дослідив особливості спірних правовідносин з урахуванням наведеного обґрунтування позовних вимог; неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме: не в повній мірі врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21;
-          у рішенні, що оскаржується, суд першої інстанції частково врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі 400/3826/21, залишив поза увагою обраний позивачем спосіб захисту та відмовив останньому в частині зобов`язання відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію в конкретних, розрахованих сумах;
-          у позовній заяві ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення у конкретних, розрахованих сумах; Пунктом 116 згаданої постанови. Верховний Суд, серед іншого, однією з підстав задоволення касаційної скарги та направлення справи № 400/3826/21 на новий розгляд вказав на те, що суд першої інстанції не перевірив обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексацій не розрахував їх і, відповідно, у судовому рішенні не вказав конкретні суми, на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити;
-          однак, відповідач не провів розрахунок, нарахування та виплату індексацїї-різниці за період з 01.03.2018 по день звернення у відповідності до пунктів 104 - 109 висновків Верховного Суду, закріплених у постанові від 23.03.2023 та в ухвалі від 30.03.2023 у справі № 400/3826/21 щодо буквального тлумачення абзаців З - 6 пункту 5 Порядку                       № 1078, у тому числі шляхом встановлення розміру підвишення доходу позивача в березні 2018 року (без урахування складових разового характеру) як різниці між сумою грошового забезпечення, виплаченого за березень 2018 року та сумою грошового забезпечення, виплаченого за лютий 2018 року на підставі наказів командира військової частини, що підтверджено карткою особового рахунку за 2018 рік; та не надав відповідь позивачу на викладене прохання такого самого змісту (згідно додатком 7 до позовної заяви);
-          апелянт надає на розгляд суду «Розрахунок проведення нарахування індексації-різниці ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по день ухвалення рішення суду в розмірі 4080 гривень 90 копійок щомісячно». Наведений розрахунок виконаний на підставі інформації з копії картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2018 рік та Довідки від 06.07.2023 № 4737 про розміри грошового забезпечення за лютий 2018 р., березень 2018 р., що виготовлена згідно даних з картки особового рахунку (згідно додатками 8, 9 до позовної заяви) з виконанням вимог абзаців 3 - 6 пункту 5 Порядку № 1078 та з урахуванням буквального тлумачення цих норм, закріпленого пунктами 104 -109 постанови Верховного Суду від 23.03.2023 та в ухвалі від 30.03.2023 по справі № 400/3826/21;
-          стосовно права позивача (апелянта) на визначену у місяці підвищення доходу (березні 2018 р.) індексацію-різницю, зокрема за період з 01 січня 2023 року по день винесення судового рішення (27.12.2023), зазначено, що рішенням суду від 27 грудня 2023 року у цій справі підтверджено, що станом на грудень 2022 року позивач має право на отримання індексації-різниці у сумі, конкретно визначеній у місяці підвищення доходу позивача (березні 2018 р.). Проте, суд першої інстанції відмовив у виплаті індексації-різниці за період, починаючи з 01 січня 2023 року. Так, починаючи з 01.01.2023 грошове забезпечення не підлягає індексації (результату множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків), оскільки згідно абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-1Х на 2023 рік зупинена дія Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, тобто у роботодавця відсутній обов`язок індексувати заробітну плату (грошове забезпечення). Проте вважаємо, шо, починаючи з 01.01.2023 по день винесення судового рішення за позивачем зберігається сума індексації, при умові набуття права на індексацію-різницю в періоді до січня 2023 року (до зупинення дії Закону «Про індексацію грошових доходів населення»), що підтверджено і судом першої інстанції у рішенні по цій справі та, відповідно, щомісячне грошове забезпечення повинно виплачуватися позивачу в повному обсязі - з урахуванням визначеної у місяці підвишення доходу (березні 2023 р.) індексації-різниці з розрахунку 4080 гривень 90 копійок щомісячно, адже індексація є складовою грошового забезпечення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України, рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, тобто, у частині відмови в задоволенні позовних вимог. У іншій частині рішення суду від 27.12.2023 не переглядається.
Як правильно виснував суд першої інстанції, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається, як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
У такому випадку, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується, як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Як вбачається з довідки про нарахування та виплату індексації від  06.07.2023 № 4740 (а.с. 30), на що цілком обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за спірний період та не вирішував питання щодо наявності у позивача права не цей вид індексації за спірний період, що дає підсатви для висновку про те, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає саме у невирішенні питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці, а тому заявлену позовну вимогу і цій частині належить задовольнити частково у такий спосіб: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населеній» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 по 31.12.2022; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від  17.07.2003 №1078.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за 2023 рік по день ухвалення рішення суду, варто врахувати, що пунктом 3 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» було зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказаний пункт Закону є чинним та неконституційним не визнавався. Таким чином, підстави для задоволення вимог в частині періоду за 2023 рік відсутні.
Колегія суддів наголошує на тому, що саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, тоді як завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування індексації та здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.
Саме на відповідача-роботодавця, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення та здійснити відрахування з нарахованої суми індексації грошового забезпечення податків та зборів згідно чинного законодавства.
При цьому, суд не може взяти до уваги розрахунок позивача щодо суми індексації грошового забезпечення, яка підлягає виплаті, оскільки нарахування суми індексації грошового забезпечення належить до компетенції відповідача.
Формування позовних вимог та вимоги апеляційної скарги щодо задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача провести розрахунок, нарахування та виплату позивачу індексації-різниці за період з 01.03.2018 по день ухвалення рішення суду із розрахунку 4080 гривень 90 копійок щомісячно, у відповідності до пунктів 104 - 109 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2023 та ухвали від 30.03.2023 у справі № 400/3826/21, не є належним способом захисту прав, при цьому, вказівка у резолютивній частині рішення суду посилання на висновки суду касаційної інстанції у іншій справі не передбачено приписами КАС України та не підлягатиме виконанню у обраний спосіб.
Щодо зазначення відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу прохання скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 91), колегія суддів зазначає, що такі доводи та вимоги не беруться до уваги, позаяк, відповідач не є апелянтом, тобто не може заявляти самостійних вимог під час розгляду апеляційної скарги позивача, провадження по якій відкрито.
Отже, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частково задоволенню. Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. У частині рішення суду, яким задоволено позовні вимоги, колегією суддів апеляційний розгляд не здійснювався.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                            О.М. Ганечко

Судді                                                                                                         В.В. Кузьменко

                                                                                                              Я.М. Василенко