ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 червня 2024 року           справа №200/4343/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.,  Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року (головуючий суддя І інстанції Волгіна Н.П.), складеного в повному обсязі 03 листопада 2023 року, у справі № 200/4343/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,  - 
                                                              ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Берзіня Сергія Людвиговича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року за виключенням вже виплаченої частини індексації; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): в період з 15 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року - березень 2018 року, та в період з 1 жовтня 2020 року по 19 червня 2023 року -  із застосуванням базового місяця жовтня 2020 року, з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та виплатити позивачу недоотриману частину за виключенням вже виплаченої частини індексації; 
- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період проходження військової служби з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року при звільненні з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, із застосуванням з 29 січня 2020 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного грошового забезпечення відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) за період з  15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2022 року; за період з 1 січня 2023 року по 19 червня 2023 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2023 року шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, а також здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період проходження військової служби з 15 квітня 2020 року по19 червня 2023 року, що були нараховані під час звільнення, шляхом множення прожиткового мінімуму дія працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 15 квітня 2020 року по 19 травня 2023 року із застосуванням приписів пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, визнаної нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18, а саме - із застосуванням при визначенні розмірів складових грошового забезпечення позивача показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням раніше сплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням раніше сплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням раніше сплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням сплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
З таким рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що механізм та порядок проведення індексації грошових доходів, в тому числі доходу, який підлягає індексації, визначається Порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078
В межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись з наступного місяця за місяцем збільшення посадових окладів, тобто з квітня 2018 року.
Три цьому, виходячи із офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, поріг індексації 103% було перевищено у жовтні 2018 року, опубліковано індекс інфляції за жовтень 2018 року було у листопаді 2018 року, отже, нарахування та індексація здійснювались з грудня 2018 року. 
Позивачу за період проходження ним служби у військовій частині - з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року, індексація грошового забезпечення нараховувалась та сплачувалась у належному розмірі.
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 704 (в редакції постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року.
З урахуванням вищенаведеного, нарахування та виплата позивачу щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки здійснювалось відповідачем відповідно до діючих нормативних приписів.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно паспорту НОМЕР_2 , який видано 4 травня 2023 року; зареєстроване місце проживання згідно Витягу з реєстру Краматорської  територіальної громади від 23 червня 2023 року № 2023/0047064304: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання/перебування позивача згідно довідки про взяття на облік внутрішньої особи від 23 червня 2023 року № 3007-7001818315: 04208, АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , позивач є учасником бойових дій відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 30 листопада 2021 року (а.с. 10-12).
Позивач з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 квітня 2020 року № 107 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 березня 2020 року № 38-РС на посаду розвідника-кулеметника 1 відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення з 15 квітня 2020 року; ШПК (штатно-посадова категорія) – солдат, встановлено посадовий оклад за посадою – 2 730,00 грн, премія – 193% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби – 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с. 17, 19, 60).
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини   НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 червня 2023 року № 174 старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього розвідника-кулеметника 1 відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти (військової служби за контрактом), який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29 травня 2023 року № 149-РС, відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року, звільнено з військової служби за п. 2 пп. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку); направлено для виключення з військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; наказано виплатити: грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік в сумі 25 356,16 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 25 356,16 грн, грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 13 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій – за 14 днів 2021 року,  за 14 днів 2022 року за 14 днів 2023 року, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби за період з 25 червня 2019 року по 19 червня 2023 року (а.с. 20).
Згідно із розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення позивача за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу у 2020 році не нараховувалась (а.с. 68).
Відповідно до розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року грошова допомога на оздоровлення у 2021 році нарахована позивачу у розмірі 12 457,65 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу у 2021 році не нараховувалась (а.с. 66).
Згідно із розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року грошова допомога на оздоровлення у 2022 році нараховувалась у розмірі 16 729,39 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2022 році нараховувалась у розмірі 16 729,39 грн (а.с. 67).
Відповідно до розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2023 року по 19 червня 2023 року грошова допомога на оздоровлення у 2023 році нараховувалась у розмірі 25 356,16 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2023 році нараховувалась у розмірі 25 356,16 грн (а.с. 65).   
Відповідно до «Розрахунку грошового забезпечення за неповний місяць» за червень 2023 року, банківської виписки 21 та 28 червня 2023 року та довідки про доходи від 14 жовтня 2023 року № 1407/4ОС позивачу у червні 2023 року (місяць звільнення) сплачено: грошове забезпечення в розмірі 475 грн, грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 25 356,16 грн, матеріальну допомогу в розмірі 25 356,16 грн, компенсацію за невикористані дні (43) основної відпустки в розмірі 35 895,65 грн, компенсацію за невикористані дні (42) додаткової відпустки як УБД в розмірі 35 060,87 грн, вихідну допомогу при звільненні в розмірі 37 565,21 грн (а.с. 63-65).
Як вбачається із довідки про доходи від 14 жовтня 2023 року № 1407/4ОС, відзиву на позов та враховуючи п.п. 1-1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з травня 2020 року по червень 2023 року позивачу нараховувалось та сплачувалось грошове забезпечення із нарахуванням поточної індексації із врахуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року; індексація нараховувалась та сплачувалась за поточний календарний місяць у наступному календарному місяці: травень 2020 року – 115,47 грн, червень 2020 року – 216,51 грн, липень 2020 року – 216,51 грн, серпень 2020 року – 226,29 грн, вересень 2020 року – 226,29 грн, жовтень 2020 року – 226,29 грн, листопад 2020 року – 226,29 грн, грудень 2020 року – 226,29 грн, січень 2021 року – 233,81 грн, лютий 2021 року – 331,42 грн, березень 2021 року – 331,42 грн, квітень 2021 року – 331,42 грн, травень 2021 року – 331,42 грн, червень 2021 року – 499,40 грн, липень 2021 року – 499,40 грн, серпень 2021 року – 463,91 грн, вересень 2021 року – 616,15 грн, жовтень 2021 року – 616,15 грн, листопад 2021 року – 540,03 грн, грудень 2021 року – 540,03 грн, січень 2022 року – 540,03 грн, лютий 2022 року - 586,35 грн, березень 2022 року – 672,35 грн,  квітень 2022 року – 672,35 грн, травень 2022 року - 672,35 грн, червень 2022 року - 913,01 грн,  липень 2022 року - 1017,21 грн, серпень 2022 року - 1 066,00 грн, вересень 2022 року - 1281,80 грн, жовтень 2022 року – 1281,00 грн, листопад 2022 року – 1281,00 грн, грудень 2022 року - 1424,80 грн, січень 2023 року - 1470,83 грн (а.с. 62).
Позивач вважав неправильним розмір нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, а також із розрахунок його грошового забезпечення, який здійснювався виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 102,00 грн, тому звернувся до суду із даним позовом. 
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Положеннями ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ (далі – Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ст. 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до ст. 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-ХІІ  у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. 
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).
Згідно із пунктом 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. 
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
З викладеного вище виходить, що  індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. 
Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. 
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації, посилання на відсутність фінансування у відповідача є необґрунтованою.
В рішенні Конституційного суду України № 7-рп/2004 від 17 березня 2004 року по справі № 1-13/2004 зазначено, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України (254к/96-ВР) відокремлює  певні  категорії громадян України, що потребують додаткових  гарантій  соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань  виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 N 8-рп/99 (v008p710-99) у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 N 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії  громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 N 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19 липня 2019  року у справі № 240/4911/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 21 листопада 2019 року у справі № 815/5547/17, від 05 лютого 2020 року по справі № 825/565/17.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції констатує, що ненарахування та  невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у період служби свідчить про порушення відповідачем  вимог Закону від № 1282-XII та Порядку № 1078.
Щодо визначення базових місяців для нарахування індексації грошового забезпечення суд зазначає наступне.
Враховуючи положення Порядку № 1078 місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови № 1294.
Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
У свою чергу схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.
Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.
Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України.
28 жовтня 2020 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 1038 (далі - Постанова № 1038), якою внесені зміни до Постанови № 704.
Зокрема, даною постановою було затверджено з 1 жовтня 2020 року нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшого складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу та нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів.
Відповідно до п. 2 Постанови № 1038 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з дня набрання чинності пунктом 6 розділу I Закону України від 17 жовтня 2019 року № 205-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби" (Закон № 205-ІХ) та пунктом 4 розділу I Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" (Закон № 680-ІХ).
Пунктом 4 розділу I Закону № 680-IX внесені зміни до ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 2232-XII та встановлено нові військові звання.
Комплексний аналіз Постанови № 1038, частин 2 та 3 ст. 5 Закону № 2232-XII (в редакціях до та після внесення змін Законом № 680-IX) та Постанови № 704 (в редакціях до та після внесення змін Постановою № 1038) дозволяє дійти висновку про те, що внесені Постановою № 1038 зміни до Постанови № 704 пов`язані із встановленням нових військових звань та встановленням відповідних коефіцієнтів саме для цих звань.
При цьому щодо військових звань, які були встановлені ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 2232-XII до внесення до цих положень змін згідно із Законом № 680-IX, - тарифні коефіцієнти після внесення даних змін фактично не змінилися.
Так, відповідно до схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченої Постановою № 704 в редакції до внесення змін Постановою № 1038, тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "солдат" та "старший солдат" складали 0,3 та 0,34, відповідно.
Аналогічні тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "солдат" та "старший солдат" установлені схемою тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченою Постановою № 704 в редакції після внесення змін Постановою № 1038 (0,3 та 0,34, відповідно).
Як встановлено судом, позивач був зарахований до списків особового складу і на усі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 15 квітня 2020 року у військовому званні "солдат" (наказ від 15 квітня 2020 року № 107) та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 19 червня 2023 року у військовому званні "старший солдат" (наказ від 19 червня 2023 року № 174) (а.с. 19-20).
Таким чином, внесення Постановою № 1038 змін до Постанови № 704 жодним чином не призвело до підвищення тарифних ставок за військовими (спеціальними) званнями позивача або до підвищення його посадового окладу.
Наведене також підтверджується наданими суду відповідачем розгорнутими довідками про розмір грошового забезпечення позивача (а.с. 65-68).
Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21 зазначив, що посадові оклади військовослужбовців дотепер визначалися відповідними постановами Кабінету Міністрів України і у період спірних правовідносин (2015-2021 роки) цих постанов було дві - постанова Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.
Також Верховний Суд у наведеній постанові вказав, що протягом спірного періоду (з 1 грудня 2015 року по 2 лютого 2021 року) посадовий оклад позивача не змінювався з січня 2008 року та змінився лише у березні 2018 року (тобто, після набрання чинності Постановою № 704).
Жодних висновків щодо зміни після 1 березня 20118 року тарифних ставок/ посадових окладів військовослужбовців (у тому числі внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1038) Верховний Суд у вказаній постанові не навів.
Беручи до уваги наведене вище, а також враховуючи висновки Верховного Суду, суд висновує, що внесення Постановою № 1038 змін до Постанови № 704 не вплинуло на розмір тарифних ставок/окладів позивача за військовими (спеціальними) званнями «солдат» та «старший солдат».
Відповідно, у період з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року місяцем підвищення доходу, за яким необхідно обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача, є березень 2018 року.
Як встановлено судом, поточна індексація позивачу у період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року нараховувалась та сплачувалась виходячи із місяця підвищення доходу - березень 2018 року.
Відповідно до абз. 18 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" зупинено на 2023 рік.
Таким чином, поточна індексація грошового забезпечення позивача у період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року здійснювалась належним чином, а у період з 1 січня 2023 року по 19 червня 2023 року - правомірно не нараховувалась та не сплачувалась.
Отже, позовні вимоги позивача в частині оскарження здійснення відповідачем поточної індексації у період з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року із не застосуванням належного місяця підвищення доходу - є необґрунтованими.
Щодо позовних вимог позивача в частині оскарження дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за спірний період із порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та без урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18, а саме - із врахуванням при визначенні розмірів складових грошового забезпечення показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, - суд виходить з такого.
Як зазначалось судом, частиною 4 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою № 704 затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, зокрема, військовослужбовців.
Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із п. 4 Постанови № 704 в первинній редакції розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, до Постанови № 704 внесено зміни, зокрема пункт 4 викладено в наступній редакції:
“4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”. 
При цьому зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови № 704 змін не зазнав.
Отже, з 24 лютого 2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Отже, зміни до п. 4 Постанови № 704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.
Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін пунктом 6 Постанови № 103, та вимог п. 1 Приміток до додатку 1 та Примітки до додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року 2102 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року 2270 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року 2481 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» 3 листопада 2022 року № 2710-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року 2684 грн.
Верховний Суд в постанові від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 зазначив:
(1) з 1 січня 2020 року положення п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою – для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Аналогічний висновок наведений Верховним Судом в постановах від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі № 380/18850/21.
При цьому під час розгляду справи № 380/18850/21 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) положень п. 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.
З огляду на встановлені фактичні обставини та виходячи з правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування позивачу грошового забезпечення у період з 15 квітня 2020 року по 19 травня 2023 року із врахуванням п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 в редакції, яка була визнана нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, а саме: виходячи із розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, - підлягають визнанню протиправними.
Отже, позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як наслідок, підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача в частині: зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного грошового забезпечення позивача, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань): за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року; за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року; за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2022 року; за період з 1 січня 2023 року по 19 травня 2023 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2023 року шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, а також здійснити виплату перерахованих сум із врахуванням сум, виплачених раніше.
Таким чином, адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                          ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі № 200/4343/23– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 червня 2024 року.
Судді                                                                                                      А.В. Гайдар
                                                                                                             Е.Г. Казначеєв
                                                                                                    І.В.Сіваченко