ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/10821/21 Головуючий у 1-й інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: 22-ц/819/164/24                                          Доповідач: Воронцова Л.П.                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року                                                                 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого (суддя- доповідач):        Воронцової Л.П.,
суддів:                                Майданіка В.В.,
                                       Орловської Н.В.,
секретар                                Доброва К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину,
ВСТАНОВИВ :
       У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Херсонського міського суду від 02 серпня 2021 року у вищевказаній справі, зазначаючи, що на час постановлення судового наказу існували істотні обставини, що не були встановлені судом та не могли бути повідомлені ним суду зважаючи на особливості розгляду заяви про видачу судового наказу відповідно до вимог ст. 167 ЦПК України.
В обґрунтування заяви заявник зазначив як нововиявлені обставини для перегляду судового наказу: наявність не скасованого заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08 січня 2014 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 07.05.2002 року народення та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку; рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12 червня 2020 року і до закінчення навчання - 01 липня 2025 року, яке залишено без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року; боржник є військовим пенсіонером, учасником бойових дій, не працюючий, має ряд захворювань, не має власного житла, а тому вимушений його орендувати та має на утриманні матір пенсіонерку.
У зв`язку з зазначеним просив суд:
- скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ по справі № 766/10821/21, провадження № 2-н/766/765/21, виданий 02 серпня 2021 року Херсонським міським судом Херсонської області за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів; 
- в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів - відмовити.
       Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2023 року заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2023 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно з ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2024 року заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Херсонського міського суду від 14 січня 2021 року задоволено та скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий наказ у справі № 766/10821/21, провадження № 2-н/766/765/21, виданий 02 серпня 2021 року Херсонським міським судом Херсонської області за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2024 року, ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_3 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що:
-суд першої інстанції неправомірно врахував як нововиявлену обставину наявність заочного рішення Суворовського районного суд міста Херсона від 08 січня 2014 року у справі № 668/14084/13-ц, оскільки про дану обставину зазначалося у заяві про видачу судового наказу;
-не є нововиявленою обставина стягнення з ОСОБА_3 аліментів на підставі постанови Корабельного РВДВС у місті Херсоні МУМЮ (м. Одеса) у виконавчому провадженні № 4228549 від 22 квітня 2021 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16,67%, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також заборгованості по аліментах за період з 08.05.2020 по 30.04.2021; стягнення розпочато з 01.05.2021, про що на день видачі судового наказу було відомо ОСОБА_3 , оскільки стягнення ініційовано за його зверненням;
-судом застосовано норми ч. 3 ст. 183, ст. 192 СК України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин;
-судом не враховано, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08 січня 2014 року про стягнення аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частки доходу платника припинило дію 07 травня 2020 року у зв`язку з досягненням найстаршою дитиною повноліття, що не виключає право ОСОБА_2 на звернення до суду за видачею судового наказу на підставі ч. 5 ст. 183 СК України.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, надуманими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні та застосуванні законодавства. Твердження ОСОБА_2 про неправомірність врахування судом першої інстанції як нововиявленої обставини наявність заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08 січня 2014 року у справі № 668/14084/13-ц є надуманим та спростовується змістом ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2024 року, оскільки в заяві від 30 червня 2021 про видачу судового наказу ОСОБА_2 зазначила, що стягнення аліментів на утримання обох дітей припинено з 07 травня 2020 року у зв`язку з досягненням повноліття найстаршою дитиною, що не в повній мірі відповідало дійсності, оскільки на час подання цієї заяви відбувалось стягнення аліментів на неповнолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 16,67 % (1/6) від доходу, тобто під час розгляду заяви про видачу судового наказу існувало таке, що набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке не припинено, не скасовано і виконується, що не було відомо Херсонському міському суду Херсонської області під час видачі судового наказу від 02 серпня 2021 року. Припинення дії судового рішення про стягнення аліментів на двох чи більше дітей в частині стягнення аліментів на дитину, що не досягла повноліття у випадку досягнення найстаршою дитиною повноліття, статтями 183 та 192 СК України не передбачено. Крім того, законом не передбачено стягнення аліментів на одну й ту ж дитину за двома судовими рішеннями: рішенням суду про стягнення аліментів та судовим наказом. Вимога ОСОБА_2 про стягнення на підставі судового наказу аліментів у збільшеному розмірі, ніж було встановлено заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 08 січня 2014 року ( 1/4 від доходу замість 1/6) свідчить про існування між сторонами спору про право, що виключало можливість видачі судового наказу та вказувало на необхідність вирішення спору в порядку позовного провадження з додержанням вимог ст. 183 та 192 СК України. Твердження ОСОБА_2 про те, що не є нововиявленою обставиною стягнення з ОСОБА_3 аліментів на підставі постанови Корабельного РВДВС у місті Херсоні МУМЮ (м. Одеса) ВП No42285496 від 22.04.2021 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16,67%, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також заборгованості по аліментам за період з 08.05.2020 по 30.04.2021, не відповідають дійсності, оскільки звернення з заявою про перерахунок частки, яка підлягає стягненню на утримання дитини не свідчить про обізнаність щодо результатів такого звернення. Крім того, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.02.2021 року, залишеним в силі постановою Херсонського апеляційного суду від 22.04.2021 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_7 у розмірі 1/7 частини від всіх видів заробітку щомісячно починаючі з 12.06.2021 року і до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення донькою 23 років. Відтак, про те, що рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08.01.2014 року фактично виконується після досягнення старшою дитиною повноліття ОСОБА_3 дізнався з довідки ГУПФУ в Херсонській області від 06.08.2021 року та довідки Корабельного ДВС у м. Херсоні від 23.07.2021 року, яка була ним отримана 06.08.2021 року, тобто вже після винесення Херсонським міським судом Херсонської області судового наказу від 02.08.2021 року. Твердження ОСОБА_2 про можливість стягнення аліментів на одну дитину одночасно як в розмірі, який визначається в межах виконавчого провадження постановою державного виконавчої служби на підставі ч. 3 ст. 183 СК так і в розмірі що визначений судовим наказом є помилковим, оскільки в даному випадку матиме місце подвійне стягнення аліментів у різних розмірах на одну й ту саму дитину на підставі двох рішень, що суперечить ч. 1. ст. 61 Конституції України. Збільшення розміру аліментів з 1/6 частки від доходу до 1/4 частки від доходу, яке фактично намагалася здійснити ОСОБА_2 в порядку наказного провадження мало відбуватися шляхом подачі позову у встановленому СК України порядку, а не шляхом подання заяви про видачу судового наказу за наявності судового рішення про стягнення аліментів, яке не припинено та виконується. Розгляд справи про зміну встановленого судовим рішенням розміру аліментів в порядку позовного провадження дозволив би дослідити та врахувати важливі для правильного вирішення справи обставини, зокрема, те, що ОСОБА_3 є військовим пенсіонером, учасником бойових дій, непрацюючим, має захворювання, не має свого житла, утримує матір пенсіонерку та наявність спору щодо розміру аліментів.
З огляду на це, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2024 року залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній. ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, учасників справи, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом 02 серпня 2021 року Херсонським міським судом Херсонської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.06.2021 року та до повноліття дитини, а також в дохід держави судовий збір у розмірі 227,00 грн. 
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08.01.2014 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.10.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, вказане рішення перебуває на виконанні Корабельного РВДВС у місті Херсоні МУМЮ (м. Одеса).
Викладені у заяві ОСОБА_2 від 30 червня 2021 року про видачу судового наказу доводи про те, що стягнення аліментів на утримання обох дітей припинено з 07 травня 2020 року у зв`язку з досягненням повноліття найстаршою дитиною не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на час подання вказноїї заяви заявниці достовірно було відомо про продовження стягнення аліментів на неповнолітню дитину, ОСОБА_5 , в розмірі 16,67 %, що встановлено постановою суду апеляційної інстанції від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, та довідки ГУПФУ в Херсонській області.
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів було таке, що набрало законної сили заочне рішення Суворовського районного суду у м. Херсоні від 08 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.10.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, відтак дійшов висновку про задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Даний висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам з огляду на таке.
Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно зі статтею 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини, розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.
Положенням пункту 4 частини першої статті 165 ЦПК України однією з підстав для відмови у видачі судового наказу визначено той випадок, коли наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу (пункт 2 частини 1 ст. 186 ЦПК України - є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами).
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що заочним рішенням Сувороського районного суду м. Херсона від 08 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.10.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Вказане рішення суду було звернуто до виконання, стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 здійснюється на підставі постанови Корабельного РВДВС у місті Херсоні МУМЮ (м. Одеса) у виконавчому провадженні №42285496 від 22 квітня 2021 у розмірі 16,67%, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; стягнення розпочато з 01 травня 2021 року.
Суд першої інстанції встановив наявність обставини, яка суттєво впливає на прийняте судом рішення, а саме, що двічі набули законної сили судові рішення про вирішення спору між тими ж сторонами про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 .
Ця обставина, з огляду на пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України унеможливлює видачу судового наказу щодо того ж предмету між тими ж сторонами.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 212/1739/22, провадження № 61-9113св22. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що не є нововиявленою обставина стягнення з ОСОБА_3 аліментів на підставі постанови Корабельного РВДВС у місті Херсоні МУМЮ (м. Одеса) у виконавчому провадженні № 4228549 від 22 квітня 2021 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що на день видачі судового наказу було відомо ОСОБА_3 , оскільки стягнення ініційовано за його зверненням, то вказане твердження суд не бере до уваги, оскільки відповідно до частини першої статті 167 ЦПК України розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, а відтак ОСОБА_3 був позбавлений можливості повідомити суд про продовження стягнення з нього аліментів на сина ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 4228549 від 22 квітня 2021 року на підставі заочного рішення Сувороського районного суду м. Херсона від 08 січня 2014 року. Крім того, дана обставина не була відома суду першої інстанції, оскільки стягувач ОСОБА_2 в заяві про видачу судового наказу вказала про припинення з 07 травня 2020 року стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дітей у зв`язку з досягненням найстаршою дитиною повноліття.
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та зводяться до власного суб`єктивного тлумачення заявником норм процесуального права, які регулюють спірне питання, а тому не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, суд першої інстанції ухвалив правильне й законне рішення про скасування судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року у справі № 766/10821/21, провадження № 2-н/766/765/21, та відмову у його видачі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367,374,375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.
Повний текст постанови суду складено 22 травня 2024 року.

Головуючий                                                Л.П. Воронцова

Судді :                                                В.В. Майданік

                                                       Н.В. Орловська