ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 року	Львів	Справа № 460/18324/23 пров. № А/857/5716/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Шевчук С.М.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року (судді Гудими Н.С., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Рівне повний текст рішення складено 07.02.2024) у справі №460/18324/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.07.2023 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2022 на підставі наданої довідки про розмір грошового забезпечення від 04.05.2023 №111, без обмеження максимального розміру пенсії.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року задоволено позов частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплати  пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №111 від 04.05.2023, виданої Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки  про розмір грошового забезпечення №111 від 04.05.2023, виданої Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону, з урахуванням раніше проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду 16.04.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в в Рівненській області та з 28.12.2004 отримує пенсію за вислугу років в розмірі 50% сум грошового забезпечення, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, також проходив військову службу на посаді помічника військового прокурора Шепетівського гарнізону Західного регіону. 
Згідно з наказом першого заступника Міністра оборони України - керівника апарату Міністра оборони України, №10 від 08.12.2004 позивач звільнений з військової служби у запас за пунктом 63, підпункту “в” (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу з 27.12.2004 та виключений зі списків особового складу військової прокуратури регіону, всіх видів постачання і направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04.05.2023 Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону склала та направила до ІНФОРМАЦІЯ_2  довідку №111 від 04.05.2023 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022, прийняту відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, ст.81 Закону України "Про прокуратуру" та постанови КМУ від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".  Відповідно до змісту вказаної довідки грошове забезпечення позивача станом на 01.01.2022 складається з: посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням - майор; надбавки за вислугу років (45%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%). 
В червні 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом №26470-23932/А-02/8-1700/23 від 14.07.2023 повідомило позивачу про відсутність підстав для здійснення перерахунку його пенсії на підставі поданої довідки, оскільки станом на 01.07.2023 Кабінетом Міністрів України не прийнято жодної постанови, яка б врегульовувала чи змінювала умови проведення перерахунку пенсій та встановлювала умови надання довідок про зміну грошового забезпечення, нові розміри, порядок проведення перерахунку та виплати перерахованих пенсій особам, що проходили службу в органах прокуратури.
Вважаючи відмову у проведенні перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (частина 18 статті 43 Закону № 2262-ХІІ).
Процитована норма статті 43 Закону № 2262-ХІІ міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 51 Закону № 2262-XII передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 № 45 (далі також – Порядок № 45) пенсії, призначені відповідно до Закону №   2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом№ 2262-XII, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Абзацом другим пункту 3 Порядку № 45 передбачено, що Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням (пункт 5 Порядку № 45).
З матеріалів справи видно, що позивач до звільнення обіймав відповідну посаду в Військовій прокуратурі Західного регіону України та проходив військову службу за правилами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Таким чином, колегія суддів констатує, що позивачу з 28.12.2004 призначена та виплачується пенсія за вислугу років на підставі положень Закону №2262-ХІІ, що підтверджується копією протоколу по пенсійній справі ОСОБА_1 №ХГ-0113952 від 27.03.2007.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі – Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії. Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, що може бути реалізовано двома шляхами: 1. через централізований механізм повідомлень та інформувань територіального органу ПФУ органами влади, у спосіб, визначений пунктами 1-3 Порядку № 45; 2. за відповідною заявою пенсіонера та доданими до неї документами.
Отже, органи пенсійного фонду не зобов`язані здійснювати перерахунок пенсії на підставі довідок, що подаються пенсіонерами лише через те, що у певний період часу у відповідному органі збільшилося грошове забезпечення за аналогічною займаною позивачем посадою, є помилковим.
Відповідно, заява пенсіонера та додані до неї документи, які дають право на подальше підвищення пенсії (довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій), є підставою для перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, проте за умови, якщо її видача державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком № 45, обумовлена зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач проходив військову службу на посаді помічника військового прокурора Шепетівського гарнізону Західного регіону та з 27.12.2004 виключений зі списків особового складу військової прокуратури регіону, всіх видів постачання і направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Колегія суддів констатує, що оскільки позивач звільнений з військової прокуратури Західного регіону України, тому довідка від 04.05.2023 №111, видана Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону, тобто правонаступником органу, з якого позивач був звільнений з військової служби, є належною підставою для перерахунку пенсії позивача як особи, що отримує пенсію на підставі Закону № 2262-XII, що спростовує доводи відповідача, що Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону не є уповноваженим органом на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, а також те, що такі довідки повинні видаватися ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Отже, покликання відповідача на те, що органи пенсійного фонду не зобов`язані здійснювати перерахунок пенсії на підставі довідок, що подаються пенсіонерами лише через те, що у певний період часу у відповідному органі збільшилося грошове забезпечення за аналогічною займаною позивачем посадою, є помилковим.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі за № 380/8112/22, від 06 червня 2023 року у справі №580/2450/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Апеляційний суд вважає помилковими посилання апелянта на норми абзацу 4 пункту 3 Порядку № 45, яким визначено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих державними органами, згідно з наказами яких особи відряджалися для виконання службових обов`язків, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, того, що позивач відряджався для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств.
Згідно зі статтею 46-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.2001 № 1789-ХІІ (в редакції, чинній на час звільнення позивача з органів військової прокуратури; далі – Закон № 1789-ХІІ) військовими прокурорами і слідчими призначаються громадяни України з числа офіцерів, які проходять військову службу або перебувають у запасі і мають вищу юридичну освіту.
Військовослужбовці військових прокуратур у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» (1789-12) і проходять службу відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (2232-12) та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.
Суд погоджується, що у Постанові №45 серед переліку органів, які видають і надсилають відповідні довідки, немає ні Офісу Генерального прокурора, ні Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. 
Водночас слід зауважити, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" не містять в своєму переліку відомостей про тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів для колишніх військових прокурорів чи для діючих прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.
Частиною 2 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 за №1697-VII  визначено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Суд вважає, що для перерахунку пенсії колишніх військових прокурорів слід в сукупності застосовувати положення Закону №2262-ХІІ і Закону №1697-VII.
Відтак, у зв`язку із підвищенням розміру грошового забезпечення за відповідною посадою військового прокурора та зверненням позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про перерахунок пенсії з доданою відповідною довідкою про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, на переконання суду, у відповідача виникли підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області неправомірно відмовлено у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу згідно наданої оновленої довідки, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправних дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплати  пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №111 від 04.05.2023, виданої Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону, суд першої інстанції правомірно зобов`язав відповідача здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки  про розмір грошового забезпечення №111 від 04.05.2023, виданої Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону, з урахуванням раніше проведених виплат.
При цьому, суд зауважує, що довідка про розмір грошового забезпечення позивача від 04.05.2023 №111 недійсною не визнавалася, не скасована, тобто є чинною, а тому підстав для її невиконання у відповідача не було. Будь-яких зауважень щодо її змісту, складових грошового забезпечення, відповідачем-апелянтом не зазначено.
У постанові Верховного Суду у справі № 160/8324/19 від 17.12.2019 зазначено, що до моменту отримання належної довідки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та висновки Верховного Суду в частині оскарження з урахуванням статті 308 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Доводи апелянта із посиланням на позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі №460/18324/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            С.М. Шевчук

Повний текст постанови складено 18.06.2024