УХВАЛА

05 червня 2024 року 
м. Київ
справа №300/5190/21
адміністративне провадження № К/990/32468/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про  ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Івано-Франківської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі № 300/5190/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківська обласна прокуратура звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 300/5190/21, в якій просила скасувати таке рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року заяву Івано-Франківської обласної прокуратури про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено. Скасовано за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 у справі № 300/5190/21. Ухвалено нове рішення в адміністративній справі 300/5190/21, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання судового рішення в справі № 300/1866/20, з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати за період з 01 лютого 2021 року по 17 серпня 2021 року відмовлено. Також здійснено розподіл судових витрат та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської обласної прокуратури судові витрати зі сплати збору за подання до адміністративного суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у розмірі 17025 (сімнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 81 копійка.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської обласної прокуратури судових витрат зі сплати збору за подання до адміністративного суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у розмірі 17025 (сімнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 81 копійка.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви Івано-Франківської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 300/5190/21.
Івано-Франківська обласна прокуратура, не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції звернулась з касаційною скаргою.
Постановою Верховного Суду від 02 листопада 2023 року, з урахуванням ухвали від 14 лютого 2024 року, касаційну скаргу Івано-Франківської обласної прокуратури   задоволено, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року скасовано, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року залишено в силі.
06 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, які Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 24 січня 2023 року, ухваленому за наслідком розгляду заяви Івано-Франківської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі № 300/5190/21, стягнув з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської обласної прокуратури, а саме витрати по сплаті судового збору за подання Івано-Франківською обласною прокуратурою до адміністративного суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у розмірі 17025 (сімнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 81 копійка.
Перевіряючи зміст та доводи заяви, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні за таких обставин.
Підстави та умови, за яких суд може ухвалити додаткове судове рішення, визначені статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Так, частиною першою статті 252 КАС України установлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Наведений перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Заява про ухвалення додаткового рішення не містить жодної із визначених частиною першою статті 252 КАС України підстав.
При цьому, із змісту заяви вбачається, що заявник просить суд касаційної інстанції прийняти додаткове судове рішення, не погоджуючись з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року в частині стягнення з нього на користь Івано-Франківської обласної прокуратури сплачених нею судових витрат зі сплати збору за подання до адміністративного суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Таке судове рішення заявник оскаржував до суду апеляційної інстанції.
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом підпункту «б» пункту 3 частини першої статті 322 КАС України мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції.
Підпункт «б» пункту 4 частини першої статті 322 КАС України у випадку скасування або зміни судового рішення покладає на суд апеляційної інстанції обов`язок здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції..
Суд зазначає, що невирішення судом апеляційної інстанції питання розподілу судових витрат може бути підставою для ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення, а неправильний розподіл судових витрат - для звернення з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому КАС України.
Разом з тим, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року, у тому числі в частині розподілу судових витрат, заявник в касаційному порядку не оскаржував. 
Водночас за результатом розгляду касаційної скарги Івано-Франківської обласної прокуратури зазначені судові рішенні в частині розподілу судових витрат Верховним Судом не переглядалися.
При цьому слід зазначити, що за результатами розгляду касаційної скарги Івано-Франківської обласної прокуратури підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень статей 139, 356 КАС України не було.
За викладених обставин, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №300/5190/21 необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 248, 252, 345, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Івано-Франківської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі № 300/5190/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                     А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                          Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов