ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 685/1159/23
Провадження № 22-ц/4820/979/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
П`єнти І.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року (суддя Бурлак Г.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 126583,49 грн., з яких 21995,26 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 104588,23 грн. - заборгованість за відсотками.
В обґрунтування позову зазначено, що 28 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1  було укладено кредитний договір. За цим Договором Товариство зобов`язується передати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 22000,00 (двадцять дві тисячі) грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, які будуть нараховані згідно п.1.3, п.1.4, або 1.5 цього Договору. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 20102022, до якого перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором, а 20.10.2022, ТОВ «Таліон плюс» відступило своє право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором факторингу № 20102022. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ані на рахунки попередніх кредиторів, що і стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним Договором №173437480 від 28.09.2020 в сумі 126583,49 грн., що складає 21995,26 грн. тіло кредиту та 104588,23 грн. - процентів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»2684 грн. судового збору. 
В апеляційній скарзі представник апелянта адвокат Семченко Г.С., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повному обсязі.
В обґрунтування скарги апелянтом зазначено, що поданий до суду Витяг з реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 не підписаний сторонами, лише завірений представником, відповідач про даний факт вказував у відзиві, однак електронних доказів достовірності документа позивачем не надано. Тому апелянт вважає, що позивачем не доведено право звертатись з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно Договору №173437480 від 28.09.2020 року.
Апелянт звертає увагу суду, що всього відповідачем отримано кредит в розмірі 22000,00 грн. та сплачено 27047,00 грн. Відповідач вважає, що ним погашена повністю заборгованість по тілу кредиту та сплачені проценти в сумі 5046,00 грн. та просить врахувати, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не направляло вимоги про сплату таких коштів. Застосування 186,66 відсотків річних за дисконтною ставкою або 622,20 відсотків річних за базовою ставкою носить не компенсаційний характер, який спрямований на відновлення матеріальних втрат кредитора, а являється засобом збагачення, що не відповідає принципам ч.2 ст. 625 ЦК України. 
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апелянт вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором №173437480 від 28 вересня 2020 року в сумі 126583,49 грн., з яких: 21995,26 грн. - заборгованість по основному боргу, 104588,23 грн. – заборгованість за відсотками, не підлягають задоволенню.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК«ЄАПБ» вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та правильним, в процесі розгляду справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, тому апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 вересня 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №173437480, який підписано електронним підписом одноразового ідентифікатора позичальника, відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
За цим Договором Товариство зобов`язується передати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 22000,00 (двадцять дві тисячі) грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, які будуть нараховані згідно п.1.3, п.1.4, або 1.5 цього Договору. (а.с. 5-6).
Згідно з п.п.1.2-1.4. строк користування кредитом за цим Договором становить 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. На період, визначений п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,51 відсотків від суми Кредиту на кожний день користування Кредитом. У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п.1.2. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту на кожний день користування Кредитом.
Відповідно до графіку розрахунків, що міститься в Додатку №1 до Договору №173437480 від 28.09.2020 року в кінцевому результаті користування кредитом позичальник до 28.10.2020 року повинен сплати разом 25366,00 грн., з яких 22000,00 грн. тіло кредиту та 3366,00 нарахований процент.
На підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу, позивач надав суду платіжне доручення від 28.09.2020 згідно якого було здійснено переказ коштів на платіжну картку ОСОБА_1 №5168-78ХХ-ХХХХ-4989 у сумі 22000,00 грн.
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 07.10.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на дев`ять днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 28.10.2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 28.10.2020 (а.с. 7).
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 06.11.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на тридцять днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 06.11.2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,68 % в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 06.11.2020 року( а.с.8). 
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 04.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на двадцять вісім днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 06.12.2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,60 % в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 06.12.2020 (а.с.9). 
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 02.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на двадцять дев`ять днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 03.01.2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,43 % в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 03.01.2021року (а.с.10). 
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 01.02.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на тридцять днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 01.02.2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,43 % в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 01.02.2021 року (а.с.11).
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 01.03.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на двадцять вісім днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 03.03.2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,43 % в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 03.03.2021 року (а.с.12).
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 31.03.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на тридцять днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 31.03.2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,43% в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 31.03.2021 року. (а.с.13).
Додатковою угодою до договору № 173437480 від 28.09.2020, укладеною 29.04.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі заяви позичальника строк, на який був наданий кредит за договором № 173437480 від 28.09.2020 продовжено на двадцять дев`ять днів.
На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом.
Починаючи з 30.04.2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 0,43 % в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди.
Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 30.04.2021 року( а.с.14). 
31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою вказаний договір викладено в новій редакції (а.с. 8-10).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №145 від 03 серпня 2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №№ 173437480 від 28.09.2020 загальна заборгованість 110504,93, з них 21995,26 - заборгованість за основним боргом, 88509,57 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с. 110-112).
20 жовтня 2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 18-19).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 126583,49 грн., з яких: 21995,26 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 104588,23 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 20).
Отже, внаслідок укладення вказаних договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 173437480 від 28.09.2020.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за договором № 173437480 від 28.09.2020. становить 126583,49грн, з яких: 21995,26 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 104588,23 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованим, оскільки відповідач належним чином не виконував умови укладеного договору, у зв`язку з чим стягнув із ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання кредиту у загальному розмірі 126583,49грн.
Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 173437480 від 28.09.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), про що сторони домовились у пункті 4.7 договору, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,Закону України «Про електронну комерцію»,Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст. 6,207,627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Так, відповідно до кредитного договору № 173437480 від 28.09.2020, кредит наданий на 30 днів, тобто до 28 жовтня 2020 року та сума кредиту складає 22000 грн., сума нарахованих відсотків складає 3366 грн., а всього 25366 грн. (а.с. 6).
В подальшому вищезазначеними додатковими угодами, укладеними ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1  строк договору неодноразова було продовжено, при цьому відсотки за користування кредитом за кожною із додаткових угод були різними від 0,85% до 0,43 % у день. Так, крайньою додатковою угодою від 29.04.2021 року - продовжено на 29 днів, тобто до 29 травня 2021 року. 
При цьому зазначеними додатковими угодами, передбачено, що «на дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом».
Тобто, при укладенні додаткових угод позичальником було сплачено відсотки за кредитним договором № 173437480 від 28.09.2020 та додатковими угодами. 
За розрахунком заборгованості наданим позивачем за період з 07.10.2020 року по 29.05.2021 року відповідачем сплачено відсотків на загальну суму 27047 грн. (а.с.103).
Таким чином, несплаченими залишаються основна заборгованість за кредитом 21995,26 грн.
Як вбачається зі змісту кредитного договору та додаткових угод до нього, строк кредитування встановлено договором.
В той же час, позивачем нараховано заборгованість за процентами за користування кредитом поза межами строку кредитування.
Не підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нарахованими поза межами строку кредитування, тобто після 29 травня 2021 року, оскільки строк кредитування не було пролонговано.
Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто за період з 28 жовтня 2020 року по 29 травня 2021 рік (строк повернення відповідно до додаткової угоди від 29.04.21 року.
Водночас із розрахунку заборгованості (а.с. 104-109) слідує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», висунуло ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 30 травня 2021 року, а не процентів від простроченої суми (відповідно до статті 625 ЦК України).
Оскільки позивач нарахував проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, то підстави для стягнення цих процентів з відповідача відсутні.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 104588,23 грн., у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню. Позовну заяву слід задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 21995,26 грн. В решті позову необхідно відмовити.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо су3д апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовна заяву задоволено частково на 17,38%, судовий збір на подання позовної заяви позивачем в розмірі 2684 грн., за подання відповідачем апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн., з урахування пропорційності задоволення та шляхом взаємозаліку слід стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 в розмірі 2194,54 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд – 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитом в розмірі 21995,26 грн.
В решті позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2194,54 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                                 Т.О. Янчук

        І.В. П`єнта

       О.І. Ярмолюк