ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9317/23  Номер провадження 33/814/521/24	Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Старчик Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 23 січня 2024 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.3 ст.126 КУпАП у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 місяці.
Стягнуто зі ОСОБА_1  605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду  ОСОБА_1  визнано винуватим у тому, що він 25 листопада 2023 року о 13 годині по вул. Небесної Сотні в м. Кременчук Полтавської обл. керував транспортним засобом «ВАЗ 21043», н.з.  НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керувати транспортними засобами.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 23 січня 2024 року та закрити провадження у справі щодо нього у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що поліцією: зупинено без передбачених законом підстав транспортний засіб під його керуванням 25 листопада 2023 року о 13 годині, не повідомлено причину зупинки; не дотримано нормативні приписи щодо забезпечення безперервної відеофіксації події, відображення на відеозаписі дати й часу, а тому протокол про адміністративне правопорушення не є належним і допустимим доказом.
ОСОБА_1 і його представник – адвокат Капралова І.Г., були належним чином повідомлені про місце, дату й час розгляду провадження судом апеляційної інстанції, що підтверджуються довідками про доставку смс-повідомлень (судових повісток) за їх абонентськими номерами мобільних телефонів, але в судове засідання не з`явились. Водночас до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Капралової І.Г. про здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності.
       Суд апеляційної інстанції перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Частиною 3 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом як особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №434583 25 листопада 2023 року о 13 годині ОСОБА_1 по вул. Небесної Сотні, 77 в м. Кременчук Полтавської обл. керував транспортним засобом «ВАЗ 21043», н.з.  НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керувати транспортними засобами (а.с.1).
Як убачається з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ 21043», н.з.  НОМЕР_1 , за встановлених у протоколі місця, дати й часу ніким із учасників провадження не оспорюється, підтверджено сукупністю доказів по справі та самим ОСОБА_1 у складеній і власноруч підписаній ним апеляційній скарзі.
Не заперечується в апеляційній скарзі й те, що він був тимчасово обмежений у праві керувати транспортними засобами на момент виконання функцій водія.
Так, за постановою старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 26 лютого 2021 року ВП №59601048 було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, яку станом на момент вчинення адміністративного правопорушення апелянтом погашено не було, що підтверджується даними витягу з реєстру боржників і постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.5, 12).
Разом із тим, суд першої інстанції правильно визнав безпідставними твердження ОСОБА_1 про те, що він не знав про наявність щодо нього обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, копією постанови Полтавського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, відповідно до якої він оскаржував постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 23 січня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП, а саме за те, що він керував транспортним засобом, будучи особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами на підставі постанови Олександрійського міськрайонного відділу ДВС (ВП №59601048 від 26 лютого 2021 року), наводячи в апеляційній скарзі доводи про його необізнаність з існуванням щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про те, що у справі, яка є предметом апеляційного розгляду, ОСОБА_1 на момент керування автомобілем був обізнаний зі встановленим щодо нього тимчасовим обмеженням у праві керування транспортними засобами на підставі названої вище постанови державного виконавця.
Водночас питання щодо підстави зупинки автомобіля не є конструктивною ознакою диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП і відповідно відсутність у матеріалах справи відомостей з приводу зупинки ОСОБА_1  поліцією, на що посилається апелянт, не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо  ОСОБА_1 , оскільки не спростовує факт керування ним транспортним засобом як особою, щодо якої було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.
Отже, сукупність доказів по справі безперечно доводить винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. Об`єктивних обставин, які були би підставами для визнання їх недопустимими, недостовірними чи неналежними, перевіркою матеріалів справи не встановлено. Тому відсутність у провадженні даних на підтвердження виконання поліцією вимог щодо безперервності відеофіксації сама по собі не впливає на правильність висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КК України.
Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке за своїм розміром мінімальне, відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, є законним, справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та сприятиме меті адміністративного стягнення.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, через це її слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун