Справа № 459/3770/23                        Головуючий у 1 інстанції:  Дем`яновська Ю.Д. 
Провадження № 22-ц/811/557/24                Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       16 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
       розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 січня 2024 року в складі судді Дем`яновської Ю.Д. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - 
                                               встановив:
У листопаді 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути з відповідача в її користь пеню від заборгованої суми несплачених аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року в розмірі 163729,21 грн.
Вимоги обґрунтовувала тим, що судовим наказом Червоноградського міського суду Львівської області від 28.10.2020 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.10.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Згідно із розрахунком заборгованості по аліментах від 20.10.2023 заборгованість по сплаті аліментів становить 144 556,95 грн. Зважаючи на те, що відповідачем своєчасно не сплачувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року складає 100 % заборгованості, а саме 163 729,21 грн. 
Виходячи з приписів положення ч.1 ст.196 СК України, просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 січня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 144 556 (сто сорок чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 95 копійок.
В задоволенні решти вимог – відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 січня 2024 року, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суперечить нормам матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи. 
Зокрема, не погоджується з розрахунком заборгованості державного виконавця, який проводився з розрахунку суми, що підлягає стягненню, виходячи з розміру доходу середньої зарплати працівника для цієї місцевості. 
Зазначає, що згідно із довідкою ТзОВ «Небула Геймс» він офіційно працював на посаді охоронця в даній організації з жовтня 2021 року по серпень 2023 року та отримував дохід. Вважає, що сума аліментів, в період його роботи, повинна була нараховуватися в розмірі 1/3 його офіційних доходів. Проте, з невідомих причин виконавець здійснював нарахування виходячи з розміру середньої зарплати працівника для цієї місцевості. Таким чином вважає, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини. 
Зауважує, що суд у рішенні не зазначив, як саме здійснювався розрахунок неустойки (пені) та яким чином суд прийшов до висновку про стягнення з нього 144 556 грн. 95 коп. 
Окрім того, наголошує, що попри призначені аліменти за судовим наказом, він допомагав своїм дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фінансово, надаючи їм кошти особисто та забезпечуючи їх по мірі можливості речами побутового вжитку (одяг, шкільне приладдя). Додає, що в період літніх канікул донька ОСОБА_3 постійно знаходиться в с. Підмонастир Львівського району Львівської області в його матері, ОСОБА_7 , на постійному його фінансовому забезпеченні.
Судом взагалі не було враховано, що після розлучення з позивачкою у 2018 році, він 02 червня 2018 року одружився з ОСОБА_8 та в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина ОСОБА_6 . Крім того, він є опікуном дітей ОСОБА_9 – ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та у відповідності до посвідчення №326032 Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є батьком багатодітної сім`ї. 
Після народження дитини у шлюбі з ОСОБА_12 , остання перебувала у відпустці по догляду за дитиною. І весь цей час з 2018 року по вересень 2021 року підробляючи неофіційно, утримував дітей від другого шлюбу та надавав кошти дітям від першого шлюбу. Таким чином, у нього суттєво змінився сімейний та матеріальний стан. Стягнення пені в розмірі 144 556 грн. 95 коп. на користь однієї дитини ставить у важке матеріальне становище іншу дитину.
Додає, що на його утриманні також перебуває матір ОСОБА_7 та її співмешканець, ОСОБА_13 , які є пенсіонерами та потребують догляду та піклування. 
Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 січня 2024 року. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходило, що згідно ч.3 ст. 360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду судового рішення. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке. 
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла саме з його вини. Виходячи з розрахунку пені та з урахуванням обмеження, встановленого частиною 1 ст.196 СК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів необхідно стягнути пеню за період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року в розмірі, що не перевищує 100% заборгованості за цей період, а саме в сумі 144 556,95 грн.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.
Судом встановлено, що згідно із судовим наказом Червоноградського міського суду Львівської області від 28.10.2020 по справі №459/2878/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.10.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
28.12.2020 старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скопом Т.А. відкрито виконавче провадження (а.с.6).
Відповідно до здійсненого старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Скоп Т.А. розрахунку заборгованості по виконанню виконавчого листа №459/2878/20, виданого Червоноградським міським судом Львівської області, сукупний розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року станом на 20.10.2023 року становить 144 556,95 грн. (а.с.7-8). 
Даний розрахунок складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Стаття 196 СК України передбачає що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.
Судом правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 знав про судове рішення яким стягнуто з нього аліменти, тому заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з його вини, в зв`язку із чим позивач ОСОБА_2 має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Обізнаність відповідача підтверджується періодичними сплатами певної суми коштів в якості сплати аліментів.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 25 квітня 2018 року (справа №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18), відступила від висновку ВСУ, викладеного у постанові №6-94 цс 15 від 01 липня 2015 року, постанові № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року, зазначивши, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. 
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:
?p – загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 – нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 – кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 – нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 – кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An – нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn – кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. 
Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скоп Т.А., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 станом на 20.10.2023 становить 151 487 грн. 95 коп. 
Оскільки боржником 04.05.2023 сплачено 6931 грн. 00 коп, то заборгованість складає 144 556 грн. 95 коп. 
Позивачем надано до суду розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року, відповідно до якого розмір пені становить 761 585,86 грн.
При цьому, за розрахунком суду, з врахуванням формули, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року (справа №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18), загальний розмір пені становить 151487,95 грн.
Разом з тим, звертаючись до суду з означеним позовом, позивачка, покликаючись по висновки Верховного Суду в постанові від 19.01.2022 у справі №711/679/21, просила стягнути пеню, що не перевищує сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. 
Враховуючи те, що сума пені за порушення ОСОБА_14 аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем, відповідачем не спростовано наявність вини, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення пені в межах наявної заборгованості по аліментам, а саме 144556,95 грн.
Доводи скарги про те, що розрахунок заборгованості державного виконавця не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки такий розрахований виходячи з розміру доходу середньої зарплати працівника для цієї місцевості, в той час як боржник офіційно працював на ТзОВ «Небула Геймс» на посаді охоронця з жовтня 2021 по 17 серпня 2023 року та отримував офіційну зарплату, з якої мали б стягуватися аліменти, колегією суддів відхиляються, оскільки боржник влаштувавшись на роботу не був позбавлений можливості повідомити виконавця про своє місце праці, знаючи при цьому, що в нього існують невиконані зобов`язання за судовим наказом, який був виданий за майже рік часу до його працевлаштування. 
В свою чергу, матеріали справи не містять доказів того, що боржник звертався до виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавчий документ, про перерахунок заборгованості. Окрім того, не звертався з відповідним позовом до суду чи зі скаргою на дії державного виконавця. 
Тому доводи скарги про те, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини, і розмір заборгованості має бути іншим, не знайшли свого підтвердження. 
При цьому, відповідач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції свого розрахунку, який би спростовував розрахунок, проведений старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Скопом Т.А.
Мотиви скарги про те, що попри призначені аліменти за судовим наказом, він допомагав своїм дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фінансово, надаючи їм кошти особисто та забезпечуючи їх по мірі можливості речами побутового вжитку (одяг, шкільне приладдя), не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки не звільняє його від виконання судового рішення. 
Додатково понесені фінансові затрати в період літніх канікул доньки ОСОБА_3 з його матір`ю в с. Підмонастир Львівського району Львівської області лише свідчать про моральні якості батька по відношенню до своїх дітей. 
Покликання в апеляційній скарзі на те, що після розлучення з позивачкою у 2018 році, відповідач 02 червня 2018 року одружився з ОСОБА_8 , в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина ОСОБА_6 , крім того він є опікуном дітей ОСОБА_9 – ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому відповідно до посвідчення №326032 Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради він є батьком багатодітної сім`ї, правильності висновків не спростовує, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що апелянт звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною свого матеріального чи сімейного стану.
Суд першої інстанції надав правильну оцінку тому факту, що обставини перебування на його утриманні матері пенсійного віку та її співмешканця, не можуть слугувати підставою для звільнення його від сплати неустойки (пені), оскільки не подано жодних доказів, що такі особи потребують матеріальної допомоги саме від відповідача.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384 ЦПК України, суд,- 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міського Львівської області від 24 січня 2024 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2024 року.

Головуючий                                                        А.В. Ніткевич

Судді:                 С.М. Бойко 

                                                                       С.М. Копняк