ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р. 	Справа № 520/33044/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.01.24  по справі № 520/33044/23
за позовом                ОСОБА_1  
до               Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області"                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області» (далі по тексту – ДУ «ТМО МВС України» в Харківській області, відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області», щодо відмови у оформленні та направленні подання про призначення пенсії та всіх необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах;
- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області» оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подання про призначення пенсії та всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність відмови відповідача у прийнятті та надсиланні до органу Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років з вказівкою на недостатність вислуги років позивача у календарному обчисленні, оскільки вислуга років позивача, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить 22 роки 06 місяців та 20 днів, що свідчить про набуття ОСОБА_1 права на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, стверджував, що основним актом на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ, а пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб” від 17 липня 1992 р. № 393 (далі по тексту – Постанова № 393).
Вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність повноважень на підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій, оскільки відповідно до Положення про Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» саме ця установа здійснює прийом документів для призначення (перерахунку) пенсії та подальшого їх направлення до уповноваженого органу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі № 520/33044/23 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (вул. Гіршмана, буд. 8-10,м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 08734011) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, прийняття рішення без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного від 11.01.2024 по справі № 520/33044/23 та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про наявність підстав для врахування пільгового стажу до календарної вислуги років, оскільки станом на момент звільнення позивача з органів внутрішніх справ 09.12.2014, пунктом 3 Постанови № 393 було визначено, що певні періоди служби підлягають пільговому обчисленню та враховуються для призначення пенсії за вислугу років особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, а отже, маючи на день звільнення загальну вислугу років з урахуванням вислуги років на пільгових умовах - 22 роки 06 місяців 20 днів позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.
З посиланням на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 переконував, що передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.
Наполягав, що календарна вислуга років повинна бути зарахована позивачу на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (далі – Постанова № 119), оскільки саме вказана редакція діяла станом на момент звільнення позивача з Національної поліції України (09 грудня 2014 року) та набуття останнім права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Зазначив, що висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 є обов`язковими до врахування судами, оскільки вони сформульовані за подібних правовідносин та правового регулювання на час виникнення у позивача права на призначення пенсії, отже є релевантними для розгляду цієї справи.
Також на думку позивача, судом першої інстанції невірно проаналізовано приписи наказу МВС України від 17.09.2018 № 760, яким затверджено інструкцію «Про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Наказ № 760) та, як наслідок, зроблено помилковий висновок, що у спірних правовідносинах обов`язок щодо направлення документів для призначення пенсій покладено на Департамент пенсійних питань та соціального захисту.
На переконання позивача, суд першої інстанції, перевищуючи свої повноваження, на власний розсуд тлумачить поняття переліку уповноважених структурних підрозділів, оскільки виходячи зі змісту Наказу № 760, саме визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України уповноважені структурні підрозділи наділені повноваженнями на вчинення дій у спірних правовідносинах. В свою чергу Наказом МВС від 10 березня 2020 року № 242 чітко визначено, що відповідні територіальні медичні об`єднання наділені повноваженнями щодо прийому та направлення документів для призначення пенсій.
Крім того, зауважив, що відповідно до практики ЄСПЛ та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. 
З огляду на викладене, вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок з вчинення конкретних дій у вигляді оформлення та направлення до Головного управління ПФ України в Харківській області подання про призначення пенсії та всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч.1 ст.12 Закону № 2262-ХІІ, що безпідставно не враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі № 520/33044/23 - без змін.
В обґрунтування відзиву зазначив про правомірність відмови позивачу у прийнятті та надсиланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів про призначення пенсії за вислугу років, так як його вислуга років в органах внутрішніх справ на день звільнення в календарному обчисленні складає 19 років 03 місяці 25 днів, а для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до приписів п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ позивачу необхідно мати стаж у календарному обчисленні не менше 22 років.
Крім того, зауважив, що при зверненні із заявою про призначення пенсії за вислугу років позивач просив відповідача оформити та направити до ГУ ПФУ в Харківській області подання про призначення пенсії та всі необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугу років, із урахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах, однак, відповідно до наказу МВС України «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.02.2019 № 129» від 16.04.2021 року № 291 (далі – Наказ № 291) уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів ПФУ документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Департамент персоналу з покладанням таких функцій на управління координації пенсійних питань та соціальної роботи цього департаменту.
Таким чином, МВС України не визначало територіальні медичні об`єднання уповноваженими органами саме за підготовку та подання необхідних для призначення пенсії документів.
При цьому, Положенням «Про Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» визначено, що функцією ТМО є, зокрема, прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, членів їхніх сімей заяв, документів для призначення (перерахунку) пенсії, однак із положення не вбачається, що ДУ ТМО уповноважене здійснювати оформлення документів та подання до органів пенсійного фонду України, натомість, ДУ ТМО уповноважене направляти такі документи лише до уповноваженого департаменту МВС України для оформлення направлення та передачі їх до ПФУ.
Крім того, стверджує, що позивачем при зверненні не надано повного пакету документів, передбачених Наказом № 760, а відтак позовні вимоги не можуть бути задоволені судом.
У надісланих до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях, позивач зазначив про безпідставність доводів відзиву на апеляційну скаргу, оскільки вони повністю повторюють за змістом оскаржуване рішення суду першої інстанції, про незаконність якого апелянтом повно викладено свою позицію в тексті апеляційної скарги. В іншій частині зміст письмових пояснень дублює зміст позовної заяви та апеляційної скарги.
23.05.2024 до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові письмові пояснення представника позивача, в яких останній наполягав, що саме на відповідача покладений обов`язок по підготовці документів для призначення пенсії після надходження заяви про призначення пенсії.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що з 09.12.2014 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ, що підтверджується копією трудової книжки.
Вислуга років в органах внутрішніх справ на день звільнення в календарному обчисленні складає 19 років 03 місяці 25 днів, а у пільговому обчисленні – 22 роки 06 місяців 20 днів, оскільки за час проходження служби в органах внутрішніх справ позивач займав посади, які дають право на пільгове зарахування вислуги років, що підтверджується послужним списком.
Позивач звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області» із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах та оформлення необхідних документів.
Відповідач, листом від 09.10.2023 за № 33/41-3169 відмовив у направленні документів для призначення пенсії, що слугувало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності відмови відповідача, оскільки ДУ «ТМО МВС України» в Харківській області, уповноважене направляти документи (для оформлення направлення та передачі їх до ПФУ) лише до уповноваженого департаменту МВС України, а не до органів ПФУ, крім того, суд зазначив, що позивач при зверненні не надав всі необхідні документи до ДУ «ТМО МВС України» в Харківській області.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Положеннями статті 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом “б” статті 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Приписами пункту “а” частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у  пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2  цього Закону (крім осіб, зазначених у  частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у  частині другій  статті 17 цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Згідно з частиною 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб” затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.
Положеннями пункту 1 Постанови № 393, в редакції на час звільнення позивача з посади, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України та час роботи в Національній поліції.
16.02.2022 прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 № 119 “Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393” (набрала чинності 19 лютого 2022 року), якою абзац 1 пункту 3 Порядку № 393 викладено в наступній редакції: “Установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, час роботи в Національній поліції”, а абзац 1 пункту 3 Порядку № 393 - в такій редакції: “До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах”, яка була чинна на момент звернення позивача із заявою про перерахунок вислуги років.
Положеннями пункту 2-1 Постанови № 393 встановлено, що призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Процедуру організації оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом № 2262-ХІІ, в Міністерстві внутрішніх справ України визначено Наказом № 760.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Наказу № 760 уповноважені структурні підрозділи:
1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком. Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії;
2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії;
3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів;
4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу). Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком, забороняється;
5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи;
6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.
Пунктами 3, 4 розділу ІІІ Наказу № 760 передбачено, що підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України:
1) обчислюють вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію, оформлюють розрахунок вислуги років для призначення пенсії (далі - розрахунок вислуги років) (додаток 3). До розрахунку вислуги років додаються такі документи: витяги з наказів про звільнення зі служби (роботи) та/або виключення з особового (облікового) складу у зв`язку зі смертю із зазначенням вислуги років; копія послужного списку (за потреби - додаткові відомості з особової справи) особи, яка набула право на пенсію (померлого годувальника); копія військового квитка або довідка військового комісаріату про період проходження військової служби (за наявності); копія трудової книжки та/або документи, які підтверджують страховий стаж (стаж роботи);
2) ознайомлюють особу, яка набула право на пенсію, із розрахунком вислуги років;
3) надають допомогу в оформленні документів для призначення пенсії особам, які набули право на пенсію.
В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії розрахунок вислуги років разом з іншими документами, зазначеними в підпункті 1 цього пункту, подається до уповноваженого структурного підрозділу.
Підрозділи фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України, готують:
1) грошовий атестат;
2) довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - довідка про додаткові види грошового забезпечення) (додаток 4).
В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення подаються до уповноваженого структурного підрозділу.
Наказом МВС України від 25.02.2019 № 129 «Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» (далі – Наказ № 129) уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання (перерахунку) пенсій в МВС України визначено - Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України з покладенням таких функцій на управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань цього Департаменту.
Наказом № 291 внесені зміни до пункту 1 Наказу № 129 шляхом визначення у Міністерстві внутрішніх справ:
1. Департамент персоналу уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів ПФУ документів для призначення (перерахунку) пенсій з покладанням таких функцій на управління координації пенсійних питань та соціальної роботи цього департаменту;
2. Територіальні медичні об`єднання МВС України по областях, м. Києву уповноваженими установами за видачу довідок про розмір грошового забезпечення з покладанням таких функцій на відповідні сектори (відділ) із соціально гуманітарних питань цих державних установ
Разом з цим, за змістом пункту 5 Розділу II Положення «Про Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ» по Харківській області» (далі – Положення) до основних завдань ТМО входить, зокрема, забезпечення соціального захисту колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, членів їхніх сімей. 
Пунктом 31 Розділу III Положення визначено, що функцією ДУ «ТМО МВС України» по Харківській області є, зокрема, прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, членів їхніх сімей заяв, документів для призначення (перерахунку) пенсії.
Пунктом 4 розділу І Положення «Про сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» затвердженого наказом МВС від 03.04.2019 № 22 (далі – Положення № 22) передбачено, що Сектор організовує і здійснює діяльність установи з питань забезпечення соціальних виплат, оформлення матеріалів щодо призначення пенсії особам, які набули право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2262-ХІІ, проведення їх перерахунку.
Сектор оперативно підпорядкований Департаменту персоналу МВС України (пункт 5 розділу І Положення № 22).
На виконання положень пункту 2 розділу ІІІ Положення № 22 Сектор приймає до розгляду, перевіряє та направляє до органів ПФУ матеріали щодо призначення та/або перерахунку раніше встановлених пенсій пенсіонерам МВС України, особам, які мають право отримувати пенсію за втратою годувальника.
Таким чином, з аналізу вищезазначених положень, що регулюють діяльність установи відповідача вбачається, що саме на сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» покладено функції із забезпечення правового і соціального захисту пенсіонерів із числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, членів їхніх сімей, у тому числі, прийняття до розгляду, перевірка та направлення до органів ПФУ матеріалів щодо призначення та/або перерахунку раніше встановлених пенсій пенсіонерам МВС України.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» направляє до ПФУ лише матеріали у разі перерахунку пенсій, або призначення пенсії за втратою годувальника є помилковим, оскільки не відповідає змісту пункту 2 розділу ІІІ Положення № 22, який виокремлює дві умови для прийняття до розгляду, перевірки та направлення до органів ПФУ матеріалів, зокрема:
- призначення та/або перерахунок раніше встановлених пенсій пенсіонерам МВС України;
- призначення та/або перерахунок раніше встановлених пенсій особам, які мають право отримувати пенсію за втратою годувальника.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача звернені до належного відповідача, а висновки суду першої інстанції щодо відсутності у ДУ «ТМО МВС України в Харківській області» обов`язку направляти документи для призначення пенсії до органів Пенсійного фонду є такими, що зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Водночас, враховуючи, що спірним між сторонами цієї справи для направлення до органу Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислуги років є питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років, колегія суддів вважає за необхідне вказати на таке.
Посилаючись на приписи статті 12 Закону № 2262-XII, відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років позивачу, якого було звільнено зі служби 09.12.2014, тобто після 01.10.2014, слугувала б наявність у нього вислуги в органах внутрішніх справ на день звільнення в календарному обчисленні 22 роки і більше саме. Однак, така вислуга складає лише 19 років 03 місяця 25 днів.
ОСОБА_1 же у позовній заяві наполягає, що вислуга років позивача, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить 22 роки 06 місяців та 20 днів, що свідчить про набуття ОСОБА_1 права на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту “а” статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах, колегія суддів зазначає, що після прийняття Постанови № 119, як стаття 12 Закону № 2262-XII, так і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби, зокрема, час проходження служби в органах внутрішніх справ та час роботи в Національній поліції за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Тобто, Постановою № 119 усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та Постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 ґрунтуються на іншому правовому регулюванні.
Отже, згідно законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.
Вказаний висновок узгоджується з висновками   Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 серпня 2023 року у справі №   200/4951/22, від 11 вересня 2023   року у справі №   480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі №   560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі №   380/10714/22 та від 18 жовтня 2023 року у справі №   360/17/23.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вислуга років позивача складає: календарна 19 років 03 місяці 25 днів, пільгова - 22 роки 06 місяців 20 днів.
Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 22 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог щодо перерахунку вислуги років із зарахуванням пільгової в календарну й, відповідно, щодо підготовки пакету документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII. 
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22, від 15.09.2023 у справі № 380/10714/22, від 18.10.2023 у справі 360/17/23 та від 14.11.2023 у справі № 600/3836/22-а, та з урахуванням частини 5 статті 242 КАС України, колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
Варто зазначити, що позивач, обґрунтував свої вимоги посиланнями на попередню редакцію Постанови № 393, яка діяла на час його звільнення зі служби, проте втратила свою чинність на момент звернення до відповідача із заявою, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин.
З тих же підстав колегія суддів вважає помилковим посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, оскільки останні сформовані на підставі іншого правового регулювання, а саме з урахуванням положень попередньої редакції Постанови № 393, яка була чинна до внесення змін Постановою № 119.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року № 755/10947/17 зазначено, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а в даному випадку такою є постанова Верховного суду від 14.11.2023 у справі № 600/3836/22-а.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі № 520/33044/23 не відповідає, оскільки приймаючи рішення суд не правильно застосовував норми матеріального права та взагалі не дослідив питання наявності або відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах, тобто неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає закону
Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі № 520/33044/23 та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі № 520/33044/23 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова