П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/16930/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Блонський В.К. 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
23 квітня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування належної додаткової грошової винагороди у 100000 грн. військовослужбовцю ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 по 12.10.2022 включно.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 належну додаткову грошову винагороду у 100000 грн. за період з 01.08.2022 по 12.10.2022 включно.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 04.07.2022 по 13.10.2022 перебував у службовому відрядженні від Національної академії в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_2 ).
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України №2811 від 14.10.2022, виданою солдату ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, в тому що він брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії: з 04.07.2022 по 12.10.2022. Підстава: Бойове розпорядження Головнокомандувача ЗС України від 23.06.2022 №4346, бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 № 106Т.
Відповідач 31.10.2022 за №42/5183-22-Вих до ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслав запит про надання інформації. На підставі виданих довідок про безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії військовослужбовцям Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, з метою вчасного нарахування підвищеної винагороди особовому складу, висловлено прохання підтвердити дану інформацію відповідно до додатку 2 Наказу АДПСУ №392.
Запитувану інформацію ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до додатку 2 Наказу АДПСУ №392 не було надано, про причини ненадання такої інформації не повідомлено.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нарахування належної додаткової грошової винагороди протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктами 2-1, 3 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
У зв`язку з цим Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано Наказ АДПСУ №392, що застосовувався з 01.08.2022 по 31.12.2022, яким було врегульовано порядок i умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Пунктом 1 Наказу АДПСУ №392 (що застосовувався з 01.08.2022 по 31.12.2022) визначено що військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення  з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу oргaну Дeржприкордонcлvжби (у зв`язку із звільненням з військової cлyжби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях aбo забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Пунктом 2 Наказу АДПСУ №392 встановлено, що заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 1) бойових завдань із ведення pyxy опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення i знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій aбo ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням aбo безпосереднім зіткненням з противником; 6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення aбo спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником aбo нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони aбo наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) aбo штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; 8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби aбo їx підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави
Пунктом 4 Наказу АДПСУ №392 визначено, що підтвердження безпосередньої участі вiйcькoвocлyжбoвцiв у бойових діях aбo заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) aбo постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів i кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих aбo оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Отже, на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшується до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Судом встановлено, що Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького до ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано запит від 31.10.2022 за №42/5183-22-Вих щодо надання інформації про участь військовослужбовців Національної академії у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до додатку 2 до Наказу АДПСУ №392. Однак запитувану інформацію ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до додатку 2 Наказу АДПСУ №392 Національній академії надано не було, про причини ненадання такої інформації не повідомлено.
Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, у Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди, згідно з Постановою №168 за період з 01.08.2022 по 12.10.2022. Тобто, відповідачем, в даному випадку не було допущено протиправної бездіяльності (та/або вчинено протиправних дій) у відношенні позивача щодо нарахування і виплати йому спірної додаткової винагороди.
Варто зазначити, що бойові накази (розпорядження) не є єдиними підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях та відповідних заходах, оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом його виконання військовослужбовцем та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах. Отже, надана позивачем довідка №2811 від 14.10.2022 за період з 04.07.2022 по 12.10.2022 сама про собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. 
Крім того, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.
Варто звернути увагу, що відповідачем не заперечується можливість нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно пункту 1 Постанови № 168, але за умови наявності підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.
Разом з тим, сторонами не надано доказів на підтвердження конкретних проміжків часу, в яких позивач брав участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 Постанови №168. Тому, визнання того, що позивач безперервно брав участь у зазначених діях та заходах протягом спірного періоду не відповідає встановленому Постановою № 168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.
Окрім того, судом вірно враховано той факт, що згідно наказу ректора Національної академії від 05.09.2022 №388-ВВ, позивач в період з 21 вересня 2022 року по 27 вересня 2022 року включно перебував у відпустці за сімейними обставинами.
При цьому, довідка, видана виконкомом Есманьської селищної ради Шосткинського району Сумської області про те, що позивач з 03.07.2023 перебував на території Есманьської селищної ради, не є безумовним доказом його участі у бойових діях та здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, оскільки саме перебування на території, яка включена до переліку територій, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій не зумовлює обов`язкового виконання зазначених дій та заходів.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність правових підстав для застосування приписів наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України до спірних правовідносин, оскільки пункт 21 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 надає право встановлювати конкретні умови і порядок отримання збільшеної додаткової винагороди не тільки керівникам відповідних міністерств, а і керівникам інших державних органів.
Згідно з пунктами 1, 2 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 533 від 16.10.2014, Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Пунктом 9 вказаного Положення передбачено, що Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.
Тобто, Держприкордонслужба є державним органом, уповноваженим приймати рішення організаційно-розпорядчого характеру з питань своєї діяльності.
Сам факт того, що за змістом пункту 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, діяльність Адміністрації Держприкордонслужби спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ, не свідчить про відсутність повноважень у голови Держприкордонслужби врегульовувати питання виплати грошового забезпечення підпорядкованих йому військовослужбовців, в тому числі і встановлювати конкретні умови і порядок виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.
Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що зміст наказів Адміністрації державної прикордонної служби України № 164-АГ від 31.03.2022 року «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168» (період застосування до 01.08.2022), № 392/0/8122-АГ від 30.07.2022 «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168» не суперечить правовим актам, які мають вищу юридичну силу, підстави для незастосування відповідачем цих наказів до спірних правовідносин відсутні.
За результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Граб Л.С.