ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2024 р. 	Справа № 440/11901/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк,  м. Полтава,   по справі № 440/11901/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Державної казначейської служби України                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної казначейської служби України (далі відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у порушенні розумних строків виконання та у тривалому невиконанні виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/7769/22 від 02 листопада 2022 року про стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 992,40 грн, що є порушенням пункту 4 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
- зобов`язати Державну казначейську службу України виконати виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/7769/22 від 02 листопада 2022 року про стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 992,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено розумні строки виконання та тим самим допущено бездіяльність щодо невиконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/7769/22 від 02 листопада 2022 року про стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 992,40 грн, що є порушенням пункту 4 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду № 440/11901/23 від 05.10.2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання виконавчого листа №440/7769/22, виданого 06 березня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду № 440/11901/23 від 05.10.2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскаржуване рішення не грунтується на належних та допустимих доказах, судом допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для розгляду справи.
Також відповідач зазначає, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється Казначейством виключно у порядку черговості надходження виконавчих документів, що відповідає принципам пропорційності та балансу інтересів. Окрім того, відповідач зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не регламентовано повноважень Казначейства щодо здійснення першочергового або позачергового безспірного списання коштів.
Відповідач у доводах апеляційної скарги також зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що на момент виникнення спірних правовідносин, при наявності бюджетних асигнувань 100,00 млн. грн., виділених за програмою КПКВК «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», на виконанні у відповідача перебували судові рішення на загальну суму стягнення 142,07 млн. грн. (перша черга погашення), 349,25 млн. грн. (друга черга) та 6330,83 млн. грн. (третя черга) та які надійшли раніше, ніж виконавчий лист позивача. А тому у відповідача не було жодних правових підстав для виплати позивачу коштів у позачерговому порядку. 
На підставі викладеного, відповідач зазначає, що невиконання виконавчого листа пов`язано не з його бездіяльністю, а через відсутність належного асигнування відповідної бюджетної програми, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних  правовідносин та предмет доказування у справі, яка відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та  проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін та вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 06 березня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №440/7769/22 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) /а.с. 10, 30/.
Позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області із заявою від 22 березня 2023 року /а.с. 31/ з урахуванням заяв від 24 березня 2023 року /а.с. 11, 36/ та від 27 березня 2023 року /а.с. 12, 33/, в яких просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь судові витрати у розмірі 992,40 грн. 
До заяви від 22 березня 2023 року додано оригінал виконавчого листа №440/7769/22 від 06 березня 2023 року.
Листом Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області №04-23/2-10/1799 від 04 квітня 2023 року /а.с. 14, 37/ позивача повідомлено про те, що Головне управління Казначейства не відмовляється виконувати вищезазначений виконавчий лист та при його виконанні діє виключно в межах чинного законодавства, здійснюючи всі передбачені ним заходи. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901 -VI (далі - Закон України) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України (далі- Казначейство) в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою»). В Головному управлінні Казначейства відсутні відкриті рахунки на ім`я Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, на яких можуть обліковуватись кошти безпосередньо цього органу і з яких можна здійснити безспірне списання коштів. А тому відповідно до Закону України виконання вищезазначеного виконавчого листа буде здійснюватися не з рахунків органу ПФУ, а за рахунок коштів окремої бюджетної програми КПКВК 3504040. Оскільки заборгованість за виконавчим листом на його користь (стягнення судових витрат зі сплати судового збору) не відноситься ні до соціальних, ні до трудових виплат і тд, то відповідно виконання даного виконавчого листа підлягає у третю чергу. Перерахування коштів із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність органів Казначейства, а виключно у зв`язку з наявністю сформованих трьох черг, в яких перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Виконання виконавчих документів поза чергою є неможливим. Казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів на його користь згідно поданого ним виконавчого листа після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше його відповідно до черговості та в межах коштів бюджетної програми, виділених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Листом Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області №04-23/2-10/2515 від 08 травня 2023 року /а.с. 15/ позивача повідомлено, що під час виконання виконавчих документів про стягнення коштів органи Казначейства керуються постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» (зі змінами). Головним розпорядником коштів за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» є Міністерство фінансів України, яке відповідно до частини другої статті 32 Бюджетного кодексу України відповідає за складання проекту закону про Державний бюджет України, визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Кошти на бюджетну програму КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» передбачаються Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Виконання виконавчих документів за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» здійснює Державна казначейська служба України.
Листом Державної казначейської служби України №5-11-11/9496 від 30 травня 2023 року /а.с. 16-17/  ОСОБА_2 повідомлено про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що є боржником за виконавчим листом по справі №440/7769/22, не має відкритих рахунків в органах Казначейства, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, отже виконання таких виконавчих листів здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме: за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - Програма). Оскільки в органах Казначейства відсутні рахунки боржника, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області прийнято на облік виконавчий лист по справі № 440/7769/22 за Програмою. Так, на обліку за Програмою з 22 березня 2023 року (вх.№10-4576) перебуває виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/7769/22 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь коштів в сумі 992,40 гривні. Враховуючи Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», заборгованість за виконавчим документом по справі № 440/7769/22 підлягає погашенню за рахунок Програми у третю чергу. На сьогодні у Казначействі за Програмою обліковується невиконаних виконавчих документів на загальну суму 142,07 млн грн, які відносяться до першої черги погашення заборгованості, 349,25 млн грн, які відносяться до другої черги та 6330,83 млн грн, які відносяться до третьої черги погашення заборгованості. Зазначена сума по першій та по другій черзі не є сталою, оскільки від органів державної виконавчої служби до органів Казначейства щокварталу надходять виконавчі документи по першій черзі заборгованості відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішенням: суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на поточний рік за Програмою передбачено 100,00 млн гривень. Станом на сьогодні Казначейством, у межах вищезазначених асигнувань, у поточному році виконано виконавчих документів по першій черзі заборгованості на суму 44,20 млн гривень. Встановлений обсяг коштів не дозволяє Казначейству здійснити у поточному році погашення заборгованості за рахунок Програми за всіма рішеннями судів, гарантованих державою. Відповідно до законодавства Казначейство не наділене повноваженнями щодо зміни черговості виконання судових рішень чи збільшення обсягу бюджетних призначень. Казначейство, переймаючись проблематикою, пов`язаною із значною тривалістю виконання рішень судів, постійно звертається до Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності визначення у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за Програмою, що дозволило б виконувати судові рішення, гарантовані державою, у встановлені законом строки. Казначейство станом на сьогодні здійснює заходи щодо виконання рішень суду за Програмою по першій черзі заборгованості. Отже, питання щодо виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/7769/22, який відноситься до третьої черги погашення заборгованості, розглянеться Казначейством за рахунок Програми після погашення заборгованості за виконавчими документами, які відносяться до першої та другої черги.
Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/7769/22 від 02 листопада 2022 року про стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 992,40 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ДКСУ порушено граничні строки виконання виконавчого листа №440/7769/22, виданого 06 березня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), що свідчить про бездіяльність відповідача.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції в частині, що оскаржується, з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Нормативно-правовим актом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII /надалі Закон № 1404-VІІІ/.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною другою статті 6 цього Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання регулюються Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901-VІ /надалі - Закон № 4901-VІ/.
Відповідно до частин першої другої статті 2 Закону № 4901-VІ держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.
Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.
Частинами першою - другою, четвертою статті 3 Закону № 4901-VІ передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4901-VI заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 9 Положення).
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. N 45) /надалі - Порядок № 845/.
Так, згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:
заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);
оригінал виконавчого документа;
судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).
Відповідно до пунктів 24, 25 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
У силу абзаців 1, 3 пункту 31 Порядку №845 у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.
В силу приписів пункту 33 Порядку № 845 у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника. У разі встановлення боржнику відповідних бюджетних асигнувань після передачі до Казначейства документів та відомостей орган Казначейства здійснює заходи, спрямовані на безспірне списання коштів з рахунків боржника, визначені цим Порядком.
Відповідно до підпункту 1 пункту 47 Порядку №845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, а також інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
У силу вимог пункту 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
За змістом пункту 49 Порядку № 845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
При цьому, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється органом Казначейства, в якому обслуговується боржник, після подання заяви стягувача про виконання рішення суду. У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
У разі коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження заяви стягувача із відповідними документами орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості з метою безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
Отже, на територіальні органи Державної казначейської служби України покладено обов`язок виконати рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі неможливості виконання рішення суду протягом двох місяців, обов`язок виконати таке рішення має Державна казначейська служба України у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей шляхом безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень у порядку черговості надходження виконавчих документів.
З матеріалів справи судом встановлено, що боржником за виконавчим листом №440/7769/22, виданим 06 березня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення на користь ОСОБА_2 витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн, є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, тобто державний орган, а тому виконання такого рішення підлягає здійсненню з урахуванням вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та прийнятих відповідно до нього підзаконних нормативних актів, зокрема, Порядку № 845.
У зв`язку з тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не має відкритих рахунків в органах Казначейства, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, виконання такого виконавчого листа здійснюється Державною казначейською службою України за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень.
Колегією суддів встановлено, що станом на сьогодні виконавчий лист №440/7769/22, що виданий 06 березня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн, не виконано, тоді як Порядком № 845 передбачений тримісячний строк для перерахування коштів при безспірному списанні коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень.
При цьому, суд звертає увагу, що встановлений Порядком № 845 строк перерахування коштів стягувачу є імперативним, а його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання судових рішень.
Суд враховує, що заборгованість на користь позивача за судовим рішенням у справі № 440/7769/22 (витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн) не пов`язана із соціальними виплатами та трудовими правовідносинами, а відтак згідно з пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4901-VI належить до третьої черги і підлягає погашенню у порядку черговості.
Також суд бере до уваги, що ДКСУ у зв`язку із недостатністю коштів державного бюджету для забезпечення виконання усіх судових рішень, що прийняті Казначейством до обліку за КПКВК 3504040, вживались заходи, передбачені пунктом 49 Порядку № 845, а саме: подавалися до Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України /а.с. 44-48/. 
Водночас, колегія суддів зазначає, що пропозиції не містили переліку виконавчих документів, щодо виконання яких недостатньо коштів, а тому не виявляється можливим встановити, чи включено під час складання таких пропозицій виконавчий лист у справі № 440/7769/22 та у будь-якому випадку вжиті заходи не мали наслідком виконання судового рішення у справі № 440/7769/22.
Крім того, за висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 лютого 2023 року у справі №500/5748/21, приписи пункту 49 Порядку №845 вимагають направлення до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача, а тому належним доказом виконання зазначених приписів може бути лише відповідне звернення до Міністерства фінансів України, направлене із дотримання строку, встановленого Порядком №845.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у справі відсутні докази, які б підтверджували, що Казначейство у 10-денний строк з моменту надходження від позивача виконавчого документу зверталося до Міністерства фінансів України з відповідними пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їхню недостатність.
Стосовно доводів відповідача про те, що затримка із перерахуванням коштів зумовлена не протиправною бездіяльністю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів, та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями,  суд зазначає таке.
З аналізу вказаного вище законодавства вбачається, що Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган, шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органу - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
При цьому, обов`язковість судових рішень гарантується статтею 129-1 Конституції України, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у сукупності з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Остання у силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ як джерело права.
У пункті 40 рішення ЄСПЛ «Hornsby v. Greece» (Горнсбі проти Греції) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду.
Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.
Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
У пункті 41 цього ж рішення ЄСПЛ зазначив, що вказані принципи набувають навіть більшої ваги в контексті адміністративного провадження при розгляді спору, результат якого має вирішальне значення для цивільних прав сторони. Ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.
ЄСПЛ також зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України» від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України» від 7 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою.
Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого стаття 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі Войтенко проти України від 29 червня 2004 року № 18966/02).
Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх "ex-officio". Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.
Отже, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Відтак, обставина відсутності бюджетних коштів за відповідною бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі №385/1550/16-а(2-а/385/66/16), від 23 квітня 2020 року у справі №816/2089/17, від 03 лютого 2021 року у справі 812/413/18 та від 21 лютого 2023 року у справі №500/5748/21.
Зважаючи на положення частини четвертої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ДКСУ порушено граничні строки виконання виконавчого листа №440/7769/22, виданого 06 березня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), що свідчить про бездіяльність відповідача.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 по справі № 440/11901/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Любчич    С.П. Жигилій