Справа № 136/357/24 
Провадження № 33/801/366/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року                                                                                 м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Маліцького Миколи Володимировича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Липовецьким РВ УМВС у Вінницькій області 01.04.2004, непрацюючого, раніше підданого адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 13.01.2024, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:
Постановою судді Липовецького районного Вінницької області від 01 березня 2024 року накладено на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років з оплатним вилученням транспортного засобу «Ford Scorpio», а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 18.02.2024 о 16:14 год, знаходячись по вул. Грушевського, с. Росоша, Вінницький р-н, Вінницька обл., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Scorpio, д.н.з. НОМЕР_2 , без посвідчення водія, не маючи права керувати таким транспортним засобом, а таке правопорушення було вчинено повторно протягом одного року, за що він притягувався до адміністративної відповідальності, чим порушено вимоги п. 2.1а ПДР.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, 18.02.2024 о 16:14 год, знаходячись по вул. Грушевського, с. Росоша, Вінницький р-н, Вінницька обл., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Scorpio, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: мав запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд, з огляду на вищевказані обставини, дійшов висновку, що за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративні матеріали стосовно  ОСОБА_1  за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно об`єднати в одне провадження.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Маліцький М. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2024 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 , провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, задовольнити клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції об`єднав адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 в одне провадження за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак в резолютивній частині оскаржуваної постанови не вказано про об`єднання в одне провадження адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та присвоєння справі єдиного номеру №136/357/24. Також в резолютивній частині не зазначено за яке правопорушення, і в межах якої санкції норм КУпАП накладені адміністративні стягнення на ОСОБА_1 .
Зауважує, що місцевий суд в оскаржуваній постанові вказує на наявність повідомлення про день та час розгляду справи ОСОБА_1 у відсутність жодних підтверджень зазначеного, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №320572 від 18.02.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №320573 від 18.02.2024 року та постанову про накладення адміністративного стягнення, отримано ним лише 16.03.2024, що підтверджується поштовим конвертом. Отже вважає, що в оскаржуваній постанові вказано неправдиві відомості щодо належного виклику ОСОБА_1 в судові засідання.
Вказує, що за відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, зазначених у протоколі та постанові, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність. Також відсутні докази про керування транспортним засобом за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Зазначає, що в дійсності ОСОБА_1 18.02.2024 о 16 год. 14 хв., не керував транспортним засобом «FORD Scorpio» в с. Росоша по вул. Грушевського Липовецької ОТГ. Вказане можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких він просить викликати в судове засідання з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що постанову Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/357/24 було винесено 01.03.2024 та надіслано на адресу ОСОБА_1 14.03.2024, що підтверджується копією поштового конверту, яку останній отримав 15.03.2024. При цьому жодних повідомлень зі сторони суду про призначення справи до розгляду на адресу ОСОБА_1 не надходило. Отже у ОСОБА_1 була відсутня можливість подати апеляційну скаргу у встановлені законодавством строки.
У зв`язку з чим, 19.03.2024 представник ОСОБА_1 – адвокат Маліцький М. В. подав апеляційну скаргу на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 01.03.2024, однак постановою Вінницького апеляційного суду від 29.03.2024 апеляційну скаргу повернуто, оскільки її подано після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції і апелянтом не заявлено клопотання про поновлення такого строку. Вказана постанова апеляційного суду надійшла на адресу апелянта 04.04.2024. Вдруге апеляційну скаргу адвокатом подано безпосередньо до суду першої інстанції 08.04.2024. За наведених обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений з поважної причини, тому просить його поновити.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Апеляційна скарга (доповнення) в редакції від 25.04.2024 подана до суду з порушенням строків на оскарження, визначених ст. 294 КУпАП, без заявлення клопотання про поновлення цього строку, а тому підлягає поверненню особі, яка її подала.
В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник – адвокат Маліцький М. В. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. В судове засідання 17.05.2024 ОСОБА_5 та його захисник – адвокат Маліцький М. В. не з`явилися, своєчасно сповіщені про місце і час розгляду справи, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, пояснення ОСОБА_5 та його захисника – адвоката Маліцького М. В. приходжу до висновку, що апеляційна карга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, яка за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.
На день винесення постанови, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце та час розгляду справи 01 березня 2024 року, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_1 отримав судовий виклик.
З матеріалів справи встановлено, що повістка ОСОБА_1 про виклик в судове засідання на 01 березня 2024 року судом не направлялася, не повідомлявся він і за телефонним номером, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.
За таких обставин постанова Липовецького Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2020 року прийнята з порушенням норм процесуального права, відповідно підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, та оскільки ОСОБА_1 відмовився на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та відмовився на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає вимогам закону.
Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320572 від 18.02.2024, як доказ у справі, додано відеозапис на DVD з нагрудної камери поліцейського, що відповідає положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП.
Досліджений в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери поліцейського підтверджує обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320572 від 18.02.2024, а саме: факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та відмови на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я.
Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази керування  ОСОБА_1 транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, оскільки таки доводи спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, з якого встановлено рух транспортного засобу Ford Scorpio, д.н.з. НОМЕР_2 , зупинка його на вимогу працівників поліції і знаходження за кермом транспортного засобу ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Маліцький М. В. відмовилися від заявленого клопотання щодо допиту в судовому засіданні свідків, з метою встановлення факту не керування ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Scorpio, д.н.з. НОМЕР_2 , за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що відповідає положенням ч. 1 ст. 266 КУпАП, транспортний засіб був переданий тверезому водію ОСОБА_6 , який зобов`язався доставити транспортний засіб до місця проживання ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов переконання, що у діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, приходжу до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде сприяти виконанню вимог ст. 23 КУпАП, згідно з якою метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320573 від 18 лютого 2024 року, 18.02.2024 о 16:14 год, знаходячись по вул. Грушевського, с. Росоша, Вінницький р-н, Вінницька обл., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Scorpio, д.н.з. НОМЕР_2 , без посвідчення водія, не маючи права керувати таким транспортним засобом, а таке правопорушення було вчинено повторно протягом одного року, за що він притягувався до адміністративної відповідальності, чим порушено вимоги п. 2.1а ПДР.
Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності встановлено, кому належить транспортний засіб не вказано. 
Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 126 КУпАП, визнається керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування транспортним засобом певної категорії, вчинене повторно протягом року.
Вказана санкція у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, зі змісту частини 3 статті 30 КУпАП вбачається можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.
Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.
У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладеного у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20, суд призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
В апеляційній скарзі наведено доводи щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав того, що останній не керував транспортним засобом Ford Scorpio, д.н.з. НОМЕР_2 . 
Проте зазначені доводи спростовані дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320573 від 18.02.2024.
В усних поясненнях захисник Маліцький М. В. також заперечував обставини, викладені в зазначеному протоколі тим, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія. Посилався на закриті кримінальні провадження, в яких він брав участь і в яких встановлена зазначена обставина, а тому просив відкласти розгляд справи для надання суду відповідних доказів. Клопотання захисника було задоволене.
В судове засідання захист надав копію постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2022 за матеріалами досудового розслідування №12022025060000067, копію постанови від 29.08.2022 за матеріалами досудового розслідування №12022025060000043. Зазначив, що крім постанов йому нічого не надали, як не надали і письмову відмову у надані копій з матеріалів досудових розслідувань. Заявив клопотання про витребування зазначених матеріалів для огляду.
Суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки захистом не вказано які саме докази необхідно дослідити, а також не надано доказів на відмову у їх надані. Суд вважає, що заявлене клопотання надано з метою затягування розгляду справи.
Надані копії постанов про закриття кримінальних проваджень не свідчать про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія. Крім того, судом зроблено запит до територіального сервісного центру 0544 РСЦ ГЦСМВС у Вінницькій області. З відповіді на запит встановлено, що згідно до відомостей Єдиного державного реєстру МВС, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував.
Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження зібраними доказами, і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка  не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Суд вважає, що достатнім за цією статтею буде призначення покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, належність якого ОСОБА_1 поліцією не встановлена.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Крім того, необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 605 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 36, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Маліцького Миколи Володимировича, подану від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилученням транспортного засобу "Ford Scorpio", д.н.з. НОМЕР_2 .
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - невідомо, паспорт НОМЕР_1 виданий Липовецьким РВ УМВС у Вінницькій обл. від 01.04.2004, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу "Ford Scorpio", д.н.з НОМЕР_2 .
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів із дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Апеляційну скаргу (доповнення) в редакції від 25.04.2024, подану до суду 26.04.2024, повернути особі, яка її подала – адвокату Маліцькому М. В..
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя апеляційного суду                                          Ю. Б. Войтко